Ухвала
Іменем України
 
09 червня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 2-3216/11
провадження № 61-9323ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 травня 2021 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» про заміну сторони у виконавчому провадженні, визнання причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання поважними та його поновлення, видачу дублікатів виконавчих документів у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (далі - ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікатів виконавчих документів та поновлення строків пред`явлення їх до виконання.
 
Заява мотивована тим, що 11 травня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та фізичною особою ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 11152488000. 11 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 укладено договір поруки № 11152488000П/1 для забезпечення виконання кредитного договору. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань, передбачених кредитним договором, АКІБ «УкрСиббанк» звернувся до суду за захистом порушених прав, шляхом стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором.
 
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2010 року у справі № 2-3216/11 задоволено позов АКІБ «УкрСиббанк» про стягнення солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором від 11 травня 2007 року № 11152488000 у розмірі 2 994 291,02 грн.
 
08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у тому числі за вказаним кредитним договором.
 
07 листопада 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 2082/К, у тому числі відступлено право вимоги за кредитним договором від 11 травня 2007 року № 11152488000.
 
ПАТ «Дельта Банк» не є стороною (стягувачем) у цивільній справі № 2-3216/11 про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , а отже TOB «УКРДЕБТ ПЛЮС» не має можливості користуватися набутими правами та обов`язками, і тому просив суд: замінити стягувача у цивільній справі №2-3216/11 із ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» у зв`язку з переходом до TOB «УКРДЕБТ ПЛЮС» прав кредитора відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги № 2082/К; видати ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» дублікати виконавчих листів та поновити строк пред`явлення їх до виконання.
 
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2020 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 травня 2021 року, заяву ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено частково. Замінено стягувача у цивільній справі № 2-3216/11 із ПАТ «ДельтаБанк» на його правонаступника ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» у зв`язку з переходом до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» прав кредитора, відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги № 2082. У задоволенні інших вимог відмовлено.
 
Постановляючи ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що між ПАТ «Дельта Банк», який є правонаступником стягувача АКІБ «УкрСиббанк», та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги від 07 листопада 2019 року № 2082/к, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 11 травня 2007 року № 11152488000, а тому ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» має право звернутися до суду в порядку, що передбачений статтею 442 ЦПК України, про заміну сторони виконавчого провадження.
 
Ухвала суду першої інстанції у цій частині судом апеляційної інстанції не переглядалася. 
 
Відмовляючи в задоволенні заяви ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про видачу дублікатів виконавчих документів та поновлення строку на їх пред`явлення до виконання, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із відсутності правових підстав для поновлення ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, оскільки ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», який є правонаступником ПАТ «Дельта Банк», не наведено та не надано доказів щодо об`єктивних, непереборних перешкод або істотних труднощів для пред`явлення виконавчих документів до виконання в установлені Законом України «Про виконавче провадження» порядку та строку, у зв`язку з чим відсутні правові підстави й для видачі дублікатів виконавчих документів. При цьому, питання щодо видачі дублікатів виконавчих документів та поновлення строків пред`явлення їх до виконання у цивільній справі № 2-3216/11 вже розглянуто судом за зверненням ПАТ «Дельта Банк», якому відмовлено у задоволенні такої заяви, та таке судове рішення є чинним.
 
03 червня 2021 року ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 травня 2021 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині вирішення заяви про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку пред`явлення їх до виконання скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви у цій частині. 
 
Розглянувши доводи касаційної скарги, оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі. 
 
Щодо оскарження судових рішень у частині визнання причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання поважними та його поновлення
 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Отже, пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України не передбачає оскарження у касаційному порядку судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України). 
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином оскаржувані судові рішення у частині визнання причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання поважними та його поновлення не підлягають касаційному оскарженню. 
 
Щодо оскарження судових рішень у частині видачі дублікатів виконавчих документів
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою, правильне застосування судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.
 
Судами встановлено, що у справі № 2-3216/11 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 21 жовтня 2011 року стягувачу ПАТ «УкрСиббанк» видано виконавчі листи.
08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір про відступлення права вимог за кредитами.
 
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2014 року замінено стягувача ПАТ «Укрсиббанк» на ПАТ «Дельта Банк». 
 
26 липня 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із заявою про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа. 
 
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року, у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа було відмовлено. 
 
Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» не доведено наявність поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та не доведено сам факт втрати виконавчих документів.
 
07 листопада 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги № 2082/К, в тому числі, відступлено право вимоги за кредитним договором від 11 травня 2007 року № 11152488000.
 
У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
 
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
 
У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
 
Встановив, що строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання сплив та відсутні підстав для поновлення такого строку, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для видачі дублікатів виконавчих документів, оскільки чинним законодавством передбачена можливість видачі дубліката виконавчого документу лише у разі не пропущення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Суд касаційної інстанції не досліджує питання поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, оскільки рішення судів попередніх інстанцій у частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не є предметом касаційного перегляду. 
 
Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 18 листопада 2020 року, є необґрунтованими, оскільки у зазначених справах  та у справі, про перегляд якої подано касаційну скаргу, наявні інші встановлені обставини, а саме: у справах            № 2-6471/06, № 263/4331/18 судами не встановлено факту пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, тоді як у справі, про перегляд якої подано касаційну скаргу, строк пред`явлення виконавчих документів до виконання сплив та суди його не поновлювали.
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та по своїй суті зводяться до неправильного тлумачення заявником норм права. 
 
Отже, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.
 
Зі змісту прохальної частини касаційної скарги вбачається, що заявник не оскаржує судові рішення у частині задоволенні вимог про заміну сторони у виконавчому провадженні, тому суд касаційної інстанції не переглядає судові рішення у цій частині. 
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 травня 2021 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» про заміну сторони у виконавчому провадженні, визнання причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання поважними та його поновлення, видачу дублікатів виконавчих документів у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4  про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити. 
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	О. В. Ступак     І. Ю. Гулейков     Г. І. Усик