УХВАЛА

09 червня 2021 року 
м. Київ

Справа №  916/1024/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Малашенкової      Т.М. (головуючий), Булгакової І.В., Селіваненка В.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Дністровська" (далі - ТОВ "Агрофірма "Дністровська", скаржник, відповідач)
на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2021
у справі № 916/1024/20
за позовом Фермерського господарства "Джондір-Б" (далі - ФГ "Джондір-Б", позивач)
до ТОВ "Агрофірма "Дністровська"
про стягнення 150 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Агрофірма "Дністровська" 22.04.2021 (згідно з відміткою штампу на першій сторінці касаційної скарги) через Південно-західний апеляційний господарський суд  звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить, зокрема скасувати ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 у справі № 916/1024/20; постановити ухвалу про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Агрофірма "Дністровська" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.04.2021 у справі № 916/1024/20; звільнити ТОВ "Агрофірма "Дністровська" від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Відповідно до протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 20.05.2021 для розгляду касаційної скарги у справі № 916/1024/20 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової    Т.М. - головуючий, Булгакової І.В., Селіваненко В.П.

Вирішуючи питання щодо прийнятності касаційної скарги та наявності підстав для відкриття/відмови у відкритті касаційного провадження, дослідивши матеріали касаційної скарги ТОВ "Агрофірма "Дністровська" у контексті оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Предметом касаційного оскарження є ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 у справі № 916/1024/20, якою, зокрема  визнано подання апеляційної скарги ТОВ "Агрофірма "Дністровська" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.04.2021 року зловживанням процесуальними правами; апеляційну скаргу повернуто ТОВ "Агрофірма "Дністровська" без розгляду;  стягнуто з ТОВ "Агрофірма "Дністровська" в дохід державного бюджету України штраф у сумі 22 000,00 грн.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що у квітні 2020 року ФГ "Джондір-Б" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ТОВ "Агрофірма "Дністровська", в якому просило суд стягнути з останнього заборгованість за договором поставки з розстроченням платежів № 14 від 19.07.2017 у розмірі 150 000,00 грн, за неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості товару, поставленого позивачем.

Від ТОВ "Агрофірма "Дністровська" 30.07.2020 до Господарського суду Одеської області від до ФГ "Джондір-Б" надійшла зустрічна позовна заява про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 18 від 01.08.2018, укладеного між ФГ "Джондір-Б" та ТОВ "Агрофірма "Дністровська".

В подальшому, 13.08.2020 від ТОВ "Агрофірма "Дністровська" до Господарського суду Одеської області надійшла заява про залишення без розгляду зустрічного позову.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.08.2020 у справі №    916/1024/20 задоволено заяву ТОВ "Агрофірма "Дністровська" про залишення зустрічного позову без розгляду; залишено без розгляду зустрічний позов ТОВ      "Агрофірма "Дністровська" до ФГ "Джондір-Б" про визнання недійсним договору.

Не погодившись із ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.08.2020 у справі №    916/1024/20, ТОВ "Агрофірма "Дністровська" звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 апеляційну скаргу ТОВ "Агрофірма "Дністровська" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 31.08.2020 у справі №    916/1024/20 залишено без руху з тих підстав, що на порушення вимог пункту 2 частини третьої статті 258 ГПК України до матеріалів апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору, а заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення у зв`язку відсутністю обставин поширення на апелянта умов, визначених статтями 5, 8 Закону України "Про судовий збір". Надано ТОВ "Агрофірма "Дністровська" строк тривалістю 10 днів з дня вручення копії ухвали для подання до суду апеляційної інстанції доказів сплати судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 повернуто апеляційну скаргу ТОВ "Агрофірма "Дністровська" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 31.08.2020 у справі №    916/1024/20                   у зв`язку з тим, що недоліки апеляційної скарги не усунуто у встановлений ухвалою від 14.09.2020 строк. 

Не погодившись з ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 у справі №    916/1024/20, ТОВ "Агрофірма "Дністровська" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило, зокрема скасувати вище зазначену ухвалу суду апеляційної інстанції; звільнити ТОВ "Агрофірма "Дністровська" від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/1024/20 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Агрофірма "Дністровська" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 у справі № 916/1024/20 на підставі частини другої статті 293 ГПК України.

Верховний Суд у вказаній ухвалі, зокрема зазначив, що, враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір, відсутність посилань з підтверджуючими належними доказами на наявність визначених Законом України "Про судовий збір" у ТОВ "Агрофірма "Дністровська" пільг щодо його сплати, судом апеляційної інстанції у даній справі дотримано принцип рівності сторін і змагальності судового процесу, належний баланс між забезпеченням реалізації звернення заявника до суду та принципу res judicata.

17.11.2020 ТОВ "Агрофірма "Дністровська" вдруге звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Одеської області від 31.08.2020 у справі №    916/1024/20, в якій просило ухвалу Господарського суду Одеської області від 31.08.2020 у справі № 916/1024/20 змінити, доповнивши її резолютивну частину висновками щодо повернення ТОВ "Агрофірма "Дністровська" судового збору за подання зустрічного позову у справі №    916/1024/20. 

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 у справі № 916/1024/20 апеляційну скаргу ТОВ "Агрофірма "Дністровська" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 31.08.2020 у справі № 916/1024/20 - без змін.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.08.2020 та постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 у справі № 916/1024/20, ТОВ "Агрофірма "Дністровська" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило, зокрема змінити вище вказані судові рішення, доповнивши їх резолютивні частини висновками щодо повернення ТОВ "Агрофірма "Дністровська" судового збору за подання зустрічної позовної заяви у справі № 916/1024/20; звільнити ТОВ "Агрофірма "Дністровська" від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 916/1024/20 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Агрофірма "Дністровська" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 31.08.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 у справі № 916/1024/20 на підставі частини другої статті 293 ГПК України , оскільки правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

В подальшому 11.03.2021 ТОВ "Агрофірма "Дністровська" вдруге звернулось до суду із зустрічною позовною заявою до ФГ "Джондір-Б" про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 18 від 01.08.2018.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.03.2021 зустрічну позовну заяву ТОВ "Агрофірма "Дністровська" у справі № 916/1024/20 залишено без руху та надано строк для подання до суду заяви про усунення недоліків  позовної заяви, яка має містити докази оплати судового збору за подання зустрічного позову до суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.04.2021 повернуто зустрічну позовну заяву ТОВ "Агрофірма "Дністровська" у справі № 916/1024/20  на підставі статті 174 ГПК України, оскільки останнім недоліки зустрічної позовної заяви не усунуто в строк, встановлений судом в ухвалі від 16.03.2021. 

Не погодившись із ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.04.2021 у справі №    916/1024/20, ТОВ "Агрофірма "Дністровська" звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило, зокрема скасувати вище зазначену ухвалу суду першої інстанції про повернення зустрічної позовної заяви; відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Як зазначено вище, оскарженою ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 у справі № 916/1024/20 визнано подання апеляційної скарги ТОВ "Агрофірма "Дністровська" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.04.2021 року зловживанням процесуальними правами; апеляційну скаргу повернуто ТОВ "Агрофірма "Дністровська" без розгляду;  стягнуто з ТОВ "Агрофірма "Дністровська" в дохід Державного бюджету України штраф у сумі             22 000,00 грн.

Вказана ухвала суду мотивована, зокрема тим, що скаржником при зверненні з апеляційною скаргою не дотримані положення ГПК України щодо форми і змісту апеляційної скарги, зокрема, не зазначено, в чому саме полягає незаконність і необґрунтованість ухвали суду, не надано доказів сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Крім того, Суд зазначив, що ТОВ "Агрофірма "Дністровська" просить відстрочити сплату судового збору, незважаючи на те, що раніше судами вже було надано відповідну правову оцінку такому проханню Товариства та відмовлено у його задоволенні.

Також суд вказав, що ним враховується, що ціна первісного позову складає                  150 000,00 грн, тобто відповідно до частини п`ятої 5 статті 12 ГПК дана справа є малозначною, проте у зв`язку із зловживанням Товариством своїми процесуальними правами (дії, спрямовані на безпідставне затягування, перешкоджання розгляду справи) справа розглядається в суді першої інстанції вже рік (з квітня 2020 року), що є неприпустимим, враховуючи строки розгляду справи в суді першої інстанції, встановлені статті 195 ГПК України.

За таких обставин чергове звернення ТОВ "Агрофірма "Дністровська" з апеляційною скаргою у даній справі з численними недоліками, враховуючи попередню поведінку скаржника (щодо ухилення від сплати судового збору у всіх судових інстанціях як за подання зустрічного позову, апеляційної скарги, так і за подання касаційної скарги), суд визнав зловживанням процесуальними правами, що спрямоване на свідоме, невиправдане затягування судового процесу, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто легітимного прагнення до отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом.

Отже, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що зазначені недоліки апеляційної скарги та вищевказані дії Товариства, починаючи з липня 2020 року свідчать про явне затягування скаржником часу розгляду спору судом першої інстанції, що порушує принцип розумності строків розгляду справи судом, визначений пунктом 10 частини третьої статті 2 ГПК України.

Верховний Суд відзначає, що касаційна скарга ТОВ "Агрофірма "Дністровська" мотивована, зокрема тим, що: підстав для повернення апеляційної скарги заявнику не існувало; суд апеляційної інстанції, вважаючи апеляційну скаргу такою, що не відповідає вимогам закону, не залишаючи її без руху, позбавив апелянта права виправити недоліки скарги; суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги, що призвело до обмеження реалізації права заявника на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. 

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини") умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи, що повноваження суду касаційної інстанції обмежено перевіркою правильності застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, зважаючи на особливий статус Верховного Суду, вирішення питання про можливість відкриття касаційного провадження відноситься до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг цим судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

У контексті доводів касаційної скарги Суд вважає за необхідне зазначити, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Верховний Суд також виходить з того, що у дотриманні стандартів доступу до суду, передбачених згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції, важливе значення має добросовісна поведінка учасників справи.

Також правова позиція щодо дотримання стандартів доступу до суду, передбачених згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 9901/11/19.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі.

Відтак доводи касаційної скарги щодо того, що суд апеляційної інстанції позбавив скаржника права виправити недоліки скарги; суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги, що призвело до обмеження реалізації права заявника на апеляційне оскарження судового рішення, Судом визнано неаргументованими та непереконливими, а відтак неприйнятими.

Завданням та основними засадами господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 10, 11 частини третьої статті 2 ГПК України).

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ними.

Згідно із частиною першою статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Верховний Суд звертається до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.05.2018 у справі                                     № 910/1873/17,  в якій визначено, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право. 

За таких міркувань суд доходить висновку, що під зловживанням процесуальними правами, слід розуміти особливу форму господарського процесуального правопорушення, тобто умисні, недобросовісні дії учасників господарського процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав учасників судового процесу та їх представників, та перешкоджанням діяльності суду по справедливому та своєчасному розгляду і вирішенню господарської справи.

Верховний Суд наголошує, що господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 43 ГПК України, залежно від конкретних обставин справи, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Отже, наведений у статті 43 ГПК України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, тобто зазначеною нормою закріплено дискреційні повноваження суду в межах процесуального закону зі свободою розсуду вирішити питання про визнання дій учасника судового процесу зловживанням процесуальними правами.

Відповідно до частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 43 ГПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 43 ГПК України процесуальний закон зобов`язує суд вживати заходів для запобігання зловживанню учасниками судового процесу процесуальними правами.

При цьому суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству (пункт 2 частини першої статті 135 ГПК України).

Зважаючи на характер дій ТОВ "Агрофірма "Дністровська" протягом тривалого часу та обставини їх вчинення, що спрямовані на свідоме перешкоджання розгляду справи, судом апеляційної інстанції визнано подання ТОВ "Агрофірма "Дністровська" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.04.2021 у справі №    916/1024/20 зловживанням процесуальними правами, внаслідок чого зазначену апеляційну скаргу повернуто заявникові на підставі частини третьої статті 43 ГПК України та застосовано заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції з дотриманням норм чинного законодавства повернув апеляційну скаргу ТОВ "Агрофірма "Дністровська" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.04.2021 у справі №    916/1024/20.

При цьому суд апеляційної інстанції керувався завданнями господарського судочинства, нормами статей 42, 43, 135 ГПК України, і правильне застосування судом цих норм при ухваленні оскарженого судового рішення є очевидним і не викликає розумних сумнівів у суду касаційної інстанції. 

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків апеляційного господарського суду та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування судом апеляційної інстанції вищевказаних норм процесуального права.

Відтак, згідно з пунктом 2 частини другої статті 293 ГПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах: "Устименко проти України", "Пономарьов проти України") право на справедливий судовий розгляд гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачиться у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. В цій касаційній скарзі таких доводів не наведено та не обґрунтовано.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає касаційну скаргу необґрунтованою та відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Агрофірма "Дністровська" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 у справі № 916/1024/20 на підставі частини другої статті 293 ГПК України, оскільки у даній справі правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права під час повернення апеляційної скарги без розгляду у зв`язку з зловживанням учасником справи процесуальними та застосування до нього заходів процесуального примусу у вигляді штрафу є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

У зв`язку з наявністю підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, заявлене в тексті касаційної скарги клопотання про звільнення від сплати судового збору, залишається Судом без розгляду.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Дністровська" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 у справі № 916/1024/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              Т. Малашенкова

Суддя                                                                                               І. Булгакова

Суддя                                                                                               В. Селіваненко