ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/1077/20  Номер провадження 22-ц/814/883/21	Головуючий у 1-й інстанції Татіщева Я. В.  Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого судді: Бондаревської С.М.
       суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
на заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 11 січня 2021 року
у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до заяви № б/н від 14 квіт-ня 2011 року ОСОБА_1 була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також Довідка про умови кредитування з використанням кредитної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду. 
В зазначених документах  відповідач власним підписом підтвердив, що він згоден з умовами надання кредитки і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів.
Також відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
Банком на підставі Договору надання банківських послуг було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому збільшено до 1 400 грн. 
Вказувало, що банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. 
Проте відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, у зв`язку з чим станом на 31 липня 2020 року має заборгованість у розмірі 126 024 грн. 84 коп.,  яка складається з наступного: 553 грн. 71 коп. – заборгованість за кредитом; 125 471 грн. 13 коп. – заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. – заборгованість за комісією; 0,00 грн. – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
З наведених підстав просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 126 024 грн. 84 коп. за кредитним договором №б/н від 14 квітня 2011 року та судовий збір в сумі 2 102 грн.

Заочним рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 11 січня 2021 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» – відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з даним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. 
В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неналежне застосування норм матеріального права, – просило рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.
Зазначало, що позивачем надана до суду першої інстанції анкета-заява, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної карти, зокрема і відсоткова ставка. Т акож з копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що він згоден з тим, що дана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком – Договір про надання банківських послуг та що він ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані відповідачу у письмовому вигляді.
Позичальник власноруч підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» в якій зазначено, базова відсоткова ставка за користування кредитом 2,5 % намісяць у грн. розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за завітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні.
Окрім того, відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору, здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація картки відповідачем та користування картковим рахунком свідчить про укладення сторонами кредитного договору.
Також зазначало, що у виписці по руху коштів чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання відповідачем грошей, отримання ним коштів через банкомати, а отже й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потів частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами, тобто сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядалася апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до положень ч. 2 ст. 369 цього Кодексу – без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 14 квітня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідно до наданої представником позивача копії анкети-заяви відповідач ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я зарплатну картку /а.с. 10/.
До анкети-заяви додано копію Довідки про Умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільговий період по договору SAMDN55000043969755, ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , яка датована 04 травня 2011 роком /а.с.11/.
До позову представником позивача додано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 14 квітня 2011 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 31 липня 2020 року; копію Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н); копію Довідки із зазначенням номерів карток, дат відкриття та терміну дії, які були видані ОСОБА_1 на підставі договору б/н; копію Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, Затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256; копію паспорту громадянина України, який виданий на ім`я відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію довідки/виписки про рух коштів за договором №б/н станом на 04 серпня 2020 року /а.с. 4-9, 12-38, 46-50/.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором №б/н від 14 квітня 2011 року, укладеним між сторонами, відповідач ОСОБА_1 станом на 31 липня 2020 року має заборгованість у розмірі 126024 грн. 84 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом – 553 грн. 71 коп.; заборгованість за процентами – 125471 грн. 13 коп., в тому числі несплачені проценти на прострочену заборгованість – 125471 грн. 13 коп., в тому числі нарахована ко-місія – 0,00 грн., прострочена комісія – 0,00 грн., заборгованість по пені – 0,00 грн. /а.с. 4-7/.
При дослідженні районним судом письмового доказу, а саме, виписки за договором №б/н станом на 04 серпня 2020 року (рух коштів по рахунку), було встановлено, що в загальну суму заборгованості враховано/додано і пеню, хоча у самому розрахунку заборгованості зазначено, що заборгованість по пені складає 0,00 грн. Пеня нарахована 30 квітня 2016 року, 31 травня 2016 року, 30 червня 2016 року, 31 липня 2016 року, 31 серпня 2016 року, 30 вересня 2016 року, 31 жовтня 2016 року, 30 листопада 2016 року, 31 грудня 2016 року, 31 січня 2017 року, 28 лютого 2017 року, 31 березня 2017 року, 30 квітня 2017 року, 31 травня 2017 року, 30 червня 2017 року, 31 липня 2017 року, 31 серпня 2017 ро-ку, 30 вересня 2017 року, 31 жовтня 2017 року, 30 листопада 2017 року, 31 грудня 2017 року, 31 січня 2018 року, 28 лютого 2018 року, 31 березня 2018 року, 30 квітня 2018 року, 31 трав-ня 2018 року, 30 червня 2018 року, 31 липня 2018 року, 31 серпня 2018 року, 30 вересня 2018 року, 31 жовтня 2018 року, 30 листопада 2018 року, 31 грудня 2018 року, 31 січня 2019 року, 28 лютого 2019 року, 31 березня 2019 року, 30 квітня 2019 року, 31 травня 2019 року, 30 червня 2019 року, 31 липня 2019 року /а.с. 46-50/.
Також судом першої інстанції встановлено, що у позові та у письмових доказах зазначено, що кредитний договір укладено 14 квітня 2011 року та договір є без номеру, натомість у Довідці про умови кредитування із використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільговий період зазначено, що кредитний договір має свою серію та номер, а саме, SAMDN55000043969755, довідка датована 04 травня 2011 року /а. с.11/.
Окрім того, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що датована 14 квітня 2011 року, містить лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію, відомості про освіту та сімейний стан. Заява не містить даних про умови кредитування. А також у заяві зазначено, що відповідач ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я «Зарплатну карту». У заяві позичальника процентна ставка не зазначена, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
При зверненні до суду на підтвердження позовних вимог банк надав Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, при цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Суд також встановлено, що у позові представник позивача зазначає, що при встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.2.3.,2.1.2.4. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів  в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.51 Договору – короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування. Також зазначає, що пунктом 1.3.2.3. Договору передбачена можливість Зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. По тексту позову посилається на пункти Договору: 1.3.1.9., 1.5.2., 1.6.1., 1.6.2., 2.1.5.4. (розділ Договору порядок внесення змін до умов договору); пункт 2.1.12.3., – натомість вказані пункти у наданому суду Договорі/витязі взагалі відсутні /а. с. 2, 12-26/.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за встановлених обставин відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості взагалі, оскільки позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді заяви-анкети не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів як стягнення процентів, пені та штрафних санкцій за користування кредитними коштами, крім цього, відсутні строки повернення кредиту, що в свою чергу вказує на необґрунтованість заявленої вимоги про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Позивач з посиланням на норми ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керува-лися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних фор-мах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичаль-ника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укла-дення кредитного договору із відповідачем, отримання останнім за спірним кредитним дого-вором кредитної картки, коштів із визначеним кредитним лімітом та відповідно наявності у відповідача заборгованості за указаним кредитним договором. 
За нормами ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України належними є докази, які містять інфор-мацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Під час розгляду справи позивачем не надано суду підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, Умов надання банківських послуг та Правил користу-вання платіжною карткою. Також не надано будь-яких відомостей про номер карткового рахунку, дати вручення картки відповідачеві, повідомлення йому пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості. Окрім того, в анкеті-заяві зазначено, що це «Зарплатна карта»
Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальником, і лише цей факт 
Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розмір боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач – є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач – для відхилення його заперечень проти позову.
В матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредитної картки.
В Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг 14 квітня 2011 року зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. 
Дана анкета-заява не містить відмітки, що відповідач отримав саме кредитну карту, натомість відповідачем виявлено бажання про оформлення на своє ім`я зарплатної картки, також не містить розміру кредитного ліміту, процентів за користування кредитом, а також розмір та випадки застосування штрафів і пені.
Факт укладення між сторонами кредитного договору на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 14 квітня 2011 року не підтверджується належними доказами по справі. Із вказаної заяви не вбачається яка саме сума кредиту надана банком відповідачу, анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, при цьому сама заява не містить даних про умови кредитування, а також у ній відсутні відомості, яку кредитну катку відповідач отримав, строк дії цієї картки, не зазначено суму кредитного ліміту.
Таким чином, банком не було надано до місцевого суду доказів факту укладення кредитного договору відповідачем та наявності заборгованості за даним договором №б/н від 14 квітня 2011 року. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами та не скористався правом подання доказів.
Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено сам факт укладання кредитного договору з відповідними погодженими умовами.
До того ж у позові та письмових доказах зазначено, що кредитний договір укладено сторонами 14 квітня 2011 року та договір є без номеру (№б/н), в той же час у Довідці про умови кредитування із використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільговий період зазначено, що кредитний договір має свою серію та номер, а саме, SAMDN55000043969755, довідка датована 04 травня 2011 року, в зв`язку з чим районним судом зазначений доказ правомірно не визнано належним /а. с. 11/.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин судом враховано висновки щодо застосування відповідних норм права (ч. 4 ст. 263 ЦПК України), викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 та у постановах Верховного Суду  у справах  №364/737/17 від 14 червня 2018, № 492/1149/16-ц від 18 жовтня 2018 року, №373/251/17 від 31 січня 2019 року, у справі №372/2767/16-ц від 24 січня 2019 року, №344/3627/169-ц від 12 липня 2019 року.
Надані банком до суду першої інстанції докази на підтвердження позовних вимог були повно та всебічно досліджені місцевим судом, їм надана відповідна правова оцінка.
У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують наданння відповідачу кредитного ліміту та видачу кредитної картки. В той же час за нормами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За наведених обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.
Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відповідає критерію обґрунтованості судового рішення та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» – залишити без задоволення.

Заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 11 січня 2021 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:          Бондаревська С.М.

Судді:                                                                  Абрамов П.С.        

Пилипчук Л.І.