П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/5634/20 
Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М. 
Суддя-доповідач:  Сапальова Т.В. 
25 травня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Капустинського М.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.03.2020 №968250892739 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19.02.2020 року; визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яка полягає у непроведенні перерахунку ОСОБА_1 раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Хмельницьким апеляційним судом 16.03.2020 №01-17/98/2020; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату раніше призначеного  щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19 лютого 2020 року, виходячи з розмірів суддівської винагороди судді Хмельницького апеляційного суду, визначених статтями 135, 136, 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІІ, без обмеження граничного розміру, з урахуванням фактично виплачених сум на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Хмельницьким апеляційним судом 16.03.2020 №01-17/98/2020.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.03.2020 №968250892739 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19.02.2020 року; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 відповідно до вимог Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні, врахувавши фактично сплачені суми. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.   
Не погодившись з прийнятим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі врахував висновки Верховного Суду у зразковій справі №620/1116/20 та практику Верховного Суду щодо незаконності зміни розміру відсотків грошової винагороди судді при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Крім того, апелянт стверджує, що суд першої інстанції неправильно вирішив питання про розподіл судових витрат.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 17.09.2016 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 за 1402-VIІІ.  
У зв`язку з ухваленням рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII зі змінами, Хмельницький апеляційний суд видав довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 16.03.2020 №01-17/98/2020. Згідно з вказаною довідкою станом на 18.02.2020 суддівська винагорода за посадою позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає - 225439,50 грн, в тому числі: посадовий оклад 115610,00 грн, доплата за вислугу років - 92488,00 грн, доплата за перебування на адміністративній посаді в суді 5780,50 грн, доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 11561,00 грн.
16.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Хмельницького апеляційного суду  від 16.03.2020 №01-17/98/2020 (а.с.111-112).
Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.03.2020 №968250892739 позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" №1402-VIII та на підставі рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020, оскільки рішення №2-р/2020 не містить положень щодо порядку його виконання (а.с.110). 
Листом від 03.04.2020 №2200-0319-8/12651 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомлено позивача про те, що рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 не містить положень щодо порядку його виконання. Підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 16.03.2020 року відповідно до довідки від 16.03.2020 року №01-17/98/2020, виданої Хмельницьким апеляційним судом, відсутні (а.с.7).
Вважаючи таке рішення та бездіяльність щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020, у позивача виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402-VIII.
Відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що в довідці Хмельницького апеляційного суду від 16.03.2020 №01-17/98/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошовою утримання судді у відставці вказано, що доплата за вислугу років становить 80%, а не 78%, як встановлено судом під час розгляду справи, тому підстави для зобов`язання відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошовою утримання позивача на підставі цієї довідки відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оцінюючи висновки суду першої інстанції по суті позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Згідно зі ст.130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VI).
Відповідно до ч.1 ст. 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Згідно з ч.2 ст.142 Закону №1402-VI суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Ч.ч. 4-5 ст.142 Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. 
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до ч.3 ст.135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
В той же час "Прикінцевими та перехідними положеннями" Закону №1402-VIII були передбачені особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
П. 22 розділу ХІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI (далі Закон № 2453-VI).
Відповідно до п.23 розділу ХІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №1402-VIII, до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI .
Законом України від 16 жовтня 2019 року № 193-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування", який набрав чинності 07.11. 2019 року, було виключено зазначені вище п.п.22, 23 розділу ХІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 1402-VIII.
Відповідно до п. 24 розділу ХІІ "Прикінцевих та перехідних" положень Закону № 1402-VIII, розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у п.23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:
а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
П. 25 розділу ХІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 1402-VIII було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 1402-VIII зі змінами.
У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п.4 ч.6 ст.126 Конституції України).
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року № 10-рп/2013).
Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013).
Отже, судді, які вже перебувають у відставці, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Крім того, Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
У зв`язку з вищенаведеним Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 визнав неконституційним пункт 25 розділу XII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 1402-VIII.
Відповідно до чт. 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
З урахуванням вищенаведеного з 19.02.2020 року - з наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020 позивач як суддя у відставці, набув право на перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до ст. 135 Закону №1402-VIII.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16 червня 2020 року у зразковій справі №620/1116/20.
Виходячи з суб`єктного складу спірних правовідносин, підстав виникнення спору та правового регулювання спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про те, що дана справа відповідає ознакам типової справи, викладеним у рішенні Верховного Суду   у справі №620/1116/20.
Згідно з ч.3 ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зобов`язання відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав проведення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки Хмельницького апеляційного суду від 16.03.2020 №01-17/98/2020, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З матеріалів справи встановлено, що предметом оскарження до суду у даній справі є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.03.2020 №968250892739 та бездіяльність відповідача щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 .
Згідно з вказаним рішенням позивачу відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 не містить положень щодо порядку його виконання (а.с.180). При цьому під час прийняття вказаного рішення відповідач не надавав оцінку складовим суддівської винагороди, зазначеним в довідці Хмельницького апеляційного суду від 16.03.2020 №01-17/98/2020.
Отже, спірні правовідносини у даній справі виникли з приводу наявності або відсутності у позивача права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020.
Судом встановлено, що згідно з матеріалами справи ані позивач, ані відповідач не заявляли доводів і вимог щодо врахування або неврахування окремих складових суддівської винагороди, зазначених в довідці Хмельницького апеляційного суду від 16.03.2020 №01-17/98/2020, зокрема, правильності обчислення відсотку доплати за вислугу років.
Крім того, відсоток доплати за вислугу років обчислюється відповідно до ч.5 ст.135 Закону № 1402-VIII.
Згідно з ч.5 ст.135 Закону № 1402-VIII суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.
Водночас, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині проведення перерахунку на підставі довідки Хмельницького апеляційного суду від 16.03.2020 №01-17/98/2020, суд першої інстанції не врахував положення ч.5 ст.135 Закону № 1402-VIII .
Згідно з мотивувальною частиною рішення суд першої інстанції керувався ч.3 ст.142 Закону № 1402-VIII та обчислив розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача - 78% від суддівської винагороди працюючого судді.
В той же час відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 не заявляв позовних вимог про визначення розміру його щомісячного довічного грошового утримання у відсотковому значенні від суддівської винагороди працюючого судді.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позовної вимоги про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням складових довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошовою утримання судді у відставці, виданої Хмельницьким апеляційним судом 16.03.2020 №01-17/98/2020.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для перерахунку та виплати   ОСОБА_1  щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020, однак висновки суду першої інстанції про відмову у проведенні такого перерахунку з урахуванням складових довідки Хмельницького апеляційного суду від 16.03.2020 №01-17/98/2020 є необґрунтованими.
Оцінюючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з матеріалами справи перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 19.02.2020 відповідачем не проводився.
Таким чином, спір щодо обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 станом на момент ухвалення рішення у даній справі відсутній.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 без обмеження граничного розміру задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю спірних обставин.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що його право на щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% передбачене законом, чинним на момент його виходу у відставку, а зміна відсоткового значення після перерахунку є незаконною.
Водночас, в адміністративному позові у даній справі ОСОБА_1 не заявляв вимог про зобов`язання відповідача провести перерахунок  щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% від суддівської винагороди, відповідні обставини не досліджувалися судом першої інстанції.
Отже, з урахуванням положень ч.2 ст.9 КАС України колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги в цій частині.
Зважаючи на вищенаведене та встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до  статті 317 КАС України, підставами для зміни рішення є рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Ч.6 ст.139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2020 року визначений у розмірі 2102 грн.
Згідно з позовною заявою ОСОБА_1 заявив 1 позовну вимогу немайнового характеру, тому розмір ставки судового збору за подання позову у даній справі згідно з вищевказаними правовими нормами становить 840,80 грн. 
З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією №0.0.1846745959 від року 23.09.2020 (а.с.17). На виконання ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року позивач доплатив судовий збір в сумі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією №1028026651від року 03.10.2020 (а.с.19).
Згідно з пп.2 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року складає 1261,20 грн.
Відповідно до квитанції №17 від 13.01.2021 за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції позивач сплатив судовий збір у розмірі 1362 грн (а.с.130).
При цьому стягненню з відповідача підлягає судовий збір в межах розміру, визначеного Законом України "Про судовий збір", а не фактично сплаченого позивачем за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про стягнення на користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору в розмірі  2102 грн (840,80 грн + 1621,20 грн). 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  частково.
Рішення  Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії  змінити.
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.03.2020 №968250892739 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19.02.2020 року.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яка полягає у непроведенні перерахунку ОСОБА_1 раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Хмельницьким апеляційним судом 16.03.2020 №01-17/98/2020;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату раніше призначеного  щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19 лютого 2020 року, виходячи з розмірів суддівської винагороди судді Хмельницького апеляційного суду, визначених статтями 135, 136, 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VІІІ, з урахуванням фактично виплачених сум на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошовою утримання судді у відставці, виданої Хмельницьким апеляційним судом 16.03.2020 №01-17/98/2020.
В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, Хмельницький, Хмельницька область, 29000, код ЄДРПОУ - 21318350) на користь ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн (дві тисячі сто дві гривні). 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Постанова суду складена в повному обсязі 25 травня 2021 року.

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Капустинський М.М.