Єдиний унікальний номер 235/1339/21 
Номер провадження 22-ц/804/1289/21        

П О С Т А Н О В А
Іменем  У К Р А Ї Н И
09 червня 2019 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у складі:
Головуючого судді-доповідача      Никифоряка Л.П.
Суддів             Новікової Г.В., Гапонова А.В., 
за участі секретаря судового засідання    Ротар Я.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу що виникла з цивільних правовідносин за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійним, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2021 року про забезпечення позову, –   

В С Т А Н О В И В:
В позові пред`явленому до суду 01 березня 2021 року ОСОБА_1 виклала вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування цілісного майнового комплексу - побутової будівлі з лазнею та складами по АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . 
В обґрунтування позову заявник посилалась на те, що її волевиявлення при укладенні Договору дарування не було вільним, та спірний правочин вчинено проти її справжньої волі під впливом психічного та фізичного тиску з боку обдарованих.
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_4 подано заяву про забезпечення позову, в якій викладено вимогу про накладенням арешту на цілісний майновий комплекс - побутову будівлю з лазнею та складами по АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказувала на те, що зазначене майно належить на праві власності відповідачам на підставі Договору дарування, чинність якого є предметом спору в даній справі та необхідність забезпечення позову заявник пов`язувала з тим, що невжиття такого заходу може істотно ускладнити виконання рішення суду.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Правові підстави для забезпечення позову суд вбачав у тім, невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити виконання рішення суду в частині поновлення оспорюваних прав позивача. 

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просив ухвалу скасувати та в задоволенні заяви відмовити. В обґрунтування скарги заявник посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки суд не перевірив чи існує реальна загроза невиконання прав відповідача як власника.
Доводи апеляційної скарги зводились до того, що суд не перевірив чи існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду та не дослідив обґрунтованості заяви.

Суд апеляційної інстанції заслухавши суддю-доповідача щодо змісту ухвали, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватись перевірка, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, за відсутності позивача, її представника, відповідачів та третьої особи, повідомлених про час та місце судового розгляду належним чином про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Суд задовольнив заяву позивача про забезпечення позову у даній справі шляхом арешту цілісного майнового комплексу - побутової будівлі з лазнею та складами по АДРЕСА_1 . Та умовою застосування такого заходу суд вважав що, майно з приводу якого йдеться в ухвалі суду належить відповідачам на праві власності відповідно до договору дарування, який оспорений позивачем та достатньо обґрунтованим є припущення з приводу того, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.  

Висновки суду першої інстанції узгоджуються із положеннями чинного законодавства з таких підстав. 

Відповідно до частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Отже наведеною нормою встановлена вимога про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Звертаючись в суд із позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що вказане майно неправомірно вибуло з її власності на підставі оспореного нею Договору дарування.  
Предмет спору визначений в позовній заяві дає підстави для висновку про те, що між сторонами дійсно виник спір, при цьому апеляційний суд виходить з того, що обґрунтованість позовних вимог, достатність наданих доказів та переконливість наведеного обґрунтування не можуть бути предметом перевірки суду під час вирішення питання про забезпечення позову та ці питання підлягають з`ясуванню під час вирішення спору по суті.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Виходячи з вищенаведеного та з урахуванням того, що зміст поданої ОСОБА_1 заяви про вжиття заходів забезпечення позову містить належне обґрунтування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви та арешт майна.

За таких обставин оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Суд здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів відповідно до положень чинного законодавства та з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам, оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог та обґрунтував необхідність вжиття такого заходу як арешт, з дотриманням норм процесуального права.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Ураховуючи, що при вирішенні заяви про забезпечення позову суд першої  інстанції дотримався норм матеріального та процесуального права, відсутні підстави для скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,  

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2021 року залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 09 червня 2021 року.

Судді: