ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 червня 2021 року           справа №409/566/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 15 квітня 2021 року (повне судове рішення складено 15 квітня 2021 року в смт Білокуракине) у справі № 409/566/21 (суддя в І інстанції Титов А.О.) за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), третя особа Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,  

                                                 У С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, який мотивує тим, що 31 жовтня 2017 року Білокуракинським районним судом Луганської області прийнято постанову в адміністративній справі №409/2218/17 за її позовом до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі – Управління) про визнання дій протиправними, зобов`язання призначити пенсію. Позов задоволено в повному обсязі, визнано протиправним та скасовано рішення Управління про відмову у перерахунку пенсії з виду на вид у разі втрати годувальника у зв`язку з відсутністю в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» пенсії у разі втрати годувальника; зобов`язано Управління призначити з 09.09.2017 ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 70 відсотків суми його заробітної плати.
14 липня 2020 року Білокуракинським районним судом Луганської області видано виконавчий лист, а 27 липня 2020 року заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі – Відділ) Віхлініним Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62654849 за виконавчим листом від 14.07.2020 №409/2218/17.
30 жовтня 2020 року ОСОБА_3 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яку позивачка вважає протиправною та просила суд її скасувати. 
Також просила суд визнати протиправними дії начальника Відділу Пихоніної Маргарити Володимирівни в частині неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 на постанову про закінчення виконавчого провадження №62654849.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 15 квітня 2021 року позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №62654849, винесену 30 жовтня 2020 року заступником начальника Відділу Віхлініним Д.В.
Визнано протиправними дії начальника Відділу Пихоніної М.В. в частині неналежного розгляду скарги   ОСОБА_1 на постанову про закінчення виконавчого провадження №62654849, винесену 30 жовтня 2020 року заступником начальника Відділу Віхлініним Д.В.
Стягнуто з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 908 гривень.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
На виконання постанови Білокуракинського районного суду Луганської області в адміністративній справі №409/2218/17 було видано виконавчий лист за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними, зобов`язання призначити пенсію. 
Позов задоволено в повному обсязі, визнано протиправним та скасовано рішення Управління про відмову у перерахунку пенсії з виду на вид у разі втрати годувальника у зв`язку з відсутністю в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» пенсії у разі втрати годувальника, зобов`язано Управління призначити з 09.09.2017 ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 70 відсотків суми його заробітної плати (а.с.10-11). 
Постановою заступника начальника Відділу Віхлініним Д.В. було відкрито виконавче провадження №62654849 від 27.07.2020 року (а.с.41). 
Постановою заступника начальника Відділу Віхлініна Д.В. від 30.10.2020 було закрито виконавче провадження №62654849 (а.с.21-22). 
13.02.2021 позивачка звернулася до начальника Відділу зі скаргою на постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.15-16). 
01.03.2021 на скаргу було надано відповідь із відмовою у задоволенні скарги (а.с.19-20). 
Листом від 03.12.2020 Головне управління ПФУ в Луганській області повідомило позивачку про виконання судового рішення, а саме із застосуванням обмеження розміру пенсії в десять прожиткових мінімумів (а.с.12-13). 
Згідно листа Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 03.09.2020 рішення суду виконано, пенсія нарахована у розмірі 70 відсотків заробітної плати померлого годувальника (а.с.23).
Так, згідно ч. 1 ст. 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 ст. 13 вказаного закону визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Згідно п.8 ч.1 ст. 49 цього ж Закону в редакції на 30.10.2012 (момент закінчення провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;
Єдиною підставою для задоволення позову місцевий суд зазначив ту обставину, що відповідачем до відзиву додано розпорядження № 129212 від 07.08.2020, згідно якого Білокуракинське ОУПФУ здійснило перерахунок пенсії позивачці, проте вказане розпорядження містить численні виправлення кулькової ручкою, тому суд не може вважати наданий доказ допустимим та достовірним в розумінні статей 74-75 КАС України.  
Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази того, що судове рішення фактично у повному обсязі виконано. Такі обставини суперечать Конституції України та нормам КАС, а також практиці Європейського суду щодо обов`язковості виконання судових рішень, виконавче провадження закінчено з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження».
З огляду на викладене, суд першої інстанції вважав, що скарга позивачки на постанову про закінчення виконавчого провадження підлягає задоволенню та про наявність підстав для задоволення скарги в частині визнання протиправними дій начальника Відділу, якою не була розглянута належним чином відповідна скарга позивачки.
Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.
Дійсно, розпорядження Білокуракинського ОУПФУ № 129212 від 07.08.2020 містить виправлення кульковою ручкою, зміст яких зводиться до того, що Управлінням збільшено (!) розрахований розмір пенсії позивачки з обрахованої у зв`язку з втратою годувальника пенсії за віком останнього до 70% заробітної плати померлого, на виконання рішення суду.
Будь-якого порушення в цьому прав позивачки апеляційний суд не вбачає.
Також у вказаному розпорядженні ручкою вказано розмір її пенсії в зв`язку із застосуванням обмеження десятью прожитковими мінімумами, визначеного ст. 27 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-ІV).
Позивачка в позові не скаржиться на те, що їй не сплачується пенсія. Вона зазначає про протиправність, на її думку, виплати такої пенсії з обмеженням десятью прожитковими мінімумами.
Згідно ч.1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Отже, предметом цього позову є правомірність рішень Відділу щодо закінчення виконавчого провадження на підставі висновку про повне виконання судового рішення.
Як вказувалось раніше, позивачка скаржиться на те, що рішення суду не виконано, оскільки пенсія їй сплачується не в розмірі 70% заробітної плати померлого чоловіка, а в розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 
Управління зазначало, що виконуючи рішення суду, призначило пенсію позивачці, розрахувавши її розмір виходячи з 70% заробітної плати померлого чоловіка, проте також застосувало обмеження розміру пенсії, передбачене законом.
Закінчивши виконавче провадження, відповідач фактично погодився із повним виконанням Управлінням судового рішення.
Цим фактичним обставинам суд першої інстанції жодної оцінки не надав.
Згідно ч.3 ст. 27 Закону № 1058-ІV, яким безпосередньо передбачено можливість призначення та виплати пенсії по втраті годувальника, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 
Будь-яких зауважень про обов`язок Управління не застосовувати обмеження, передбачені ч.3 ст. 27 Закону № 1058-ІV, у виконавчому листі, що містить резолютивну частину судового рішення, відсутні.
Отже, Управлінням повністю виконано судове рішення щодо призначення пенсії позивачки виходячи з даних виконавчого листа, розмір пенсії ОСОБА_1 приведено у відповідність із законом, тому відповідач дійшов вірного висновку про необхідність закінчення виконавчого провадження.
Відтак, підстав для задоволення позову немає.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
У зв`язку з відмовою позивачеві в задоволенні позовних вимог, понесені ним судові витрати йому не відшкодовуються. Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями  250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства  України, -          

                                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) – задовольнити.
Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 15 квітня 2021 року у справі № 409/566/21 – скасувати.
Прийняти нову постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), третя особа Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження – відмовити.
Повне судове рішення – 14 червня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко

Судді                                                                                  І. Д. Компанієць

                                                                                                                                                                                                                                        Т. Г. Гаврищук