ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року	                        Львів	Справа № 460/4357/20 пров. № А/857/1731/21 	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого- судді                                                   Мікули О. І.,  
суддів                                                                         Курильця А. Р., Пліша М. А.,
за участі секретаря судового засідання                  Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про  ухвалення додаткового судового рішення у справі № 460/4357/20 за позовом ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

                                                       в с т а н о в и в :

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Поліської митниці Держмитслужби, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 12 травня 2020 року № UA 204000/2020/000086/1.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду  від 18 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду  від 18 листопада 2020 року  у справі № 460/4357/20 скасовано та прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Поліської митниці Держмитслужби від 12 травня 2020 року № UA 204000/2020/000086/1 про коригування митної вартості товарів.
02 квітня 2021 року судом зареєстровано заяву позивача про винесення додаткового рішення, в якій останній просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які він поніс у зв`язку з розглядом справи, а саме: витрати на правничу допомогу у розмірі 10819,32 грн, витрати на переклади у розмірі 1570 грн, судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1261,21 грн.
Учасники справи у судове засідання не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи поданої заяви, колегія суддів вважає, що вказана заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
З матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанції при ухваленні постанови від 24 березня 2021 року не вирішено питання про розподіл судових витрат.
Враховуючи те, що при розгляді апеляційної скарги судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про необхідність постановлення додаткової постанови.
Відповідно до ч.1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Згідно з ч. 6  статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн згідно з квитанцією №12-3403318/С від 12 червня 2020 року (т.1 а.с.11). Крім того, при поданні апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі  1261,30 грн згідно з квитанцією № ПН28979 від 28 грудня 2020 року (т.1 а.с.212).
Отже, розмір судових витрат у виді сплати судового збору в ході розгляду цієї справи складає 2102,10 грн.
Так, відповідно до ч. 7  статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним прийняти додаткову постанову та розподілити судові витрати, шляхом стягнення на користь позивача судових витрат у виді сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби в розмірі 2102,10 грн.
Щодо вимог позивач про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, то колегія суддів вказує на наступне.
Ч.1 ст. 134 КАС передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч.3 ст. 134 КАС для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Враховуючи положення статті 134 КАС на підтвердження розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суду повинні бути надані, зокрема, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вказані висновки в частині вирішення питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу без документального підтвердження про оплату таких витрат узгоджуються із позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 17 серпня 2020 року у справі №160/4615/19.
Оскільки заявниками не надано документів на підтвердження витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, у суду відсутня змога встановити дійсний розрахунок понесених витрат.
З врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.
Щодо вимог позивача про стягнення витрат за здійснення перекладів, то колегія суддів вказує на наступне.
Як зазначено судом вище, відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Ч.3 ст.132 КАС України передбачає чіткий перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Стаття 137 КАС України передбачає, що перекладач отримує винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до його службових обов`язків. Розмір витрат на залучення перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з статтею 71 КАС України перекладач допускається ухвалою суду за клопотанням учасника справи або призначається з ініціативи суду. Перекладач зобов`язаний з`являтися до суду за його викликом, здійснювати повний і правильний переклад, посвідчувати правильність перекладу своїм підписом на процесуальних документах, що вручаються сторонам у перекладі на їх рідну мову або мову, якою вони володіють.
Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що відшкодуванню підлягають витрати на оплату робіт (послуг) перекладача, залученого до участі в адміністративному судочинстві ухвалою суду на підставі клопотання учасників справи або з ініціативи суду.
До матеріалів справи долучено квитанцію до прибуткового касового ордера від 05 червня 2020 року, згідно з якою від ОСОБА_1 прийнято 1570 грн. за послуги перекладу документів на авто VW Sharan.
З матеріалів справи вбачається, що переклад здійснено до звернення позивача із позовом до суду. В ході судового розгляду цієї справи питання щодо залучення перекладача судом не вирішувалося. Послуг, пов`язаних з розглядом справи, перекладач позивачу не надавав.
Таким чином, понесені позивачем витрати на переклад документів без залучення перекладача судом не можуть вважатися витратами, пов`язаними з розглядом справи, а тому такі не підлягають розподілу.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в частині витрат у вигляді сплати судового збору необхідно задоволити, у решті вимоги заяви - відмовити.
Керуючись статтями 137, 139, 143, 230, 252, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби  (код ЄДРПОУ 43350097) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 10 коп.
У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. А. Пліш  	

Повний текст складено 20 травня 2021 року.