ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" березня 2021 р.           Справа№ 910/2519/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коробенка Г.П.
суддів:            Кравчука Г.А. 
          Козир Т.П. 

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 23.03.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Жарової Тетяни Петрівни
на рішення Господарського суду міста Києва
від 26.11.2020 (повний текст рішення підписано 08.12.2020)
у справі №910/2519/20 (суддя Головіна К.І.)
за позовною завою Комунального підприємства "Київпастранс"
до фізичної особи-підприємця Жарової Тетяни Петрівни
про виселення,
ВСТАНОВИВ:

Комунального підприємства "Київпастранс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Жарової Тетяни Петрівни, в якому позивач просить виселити відповідача із нежилого приміщення загальною площею 24,66 кв.м., розташованого на 1-му поверсі будинку за адресою: м. Київ, вул. Ялинкова, 58/68. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що договір про передачу майна комунальної територіальної громади міста Києва №27/12-13 від 27.06.2013 припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, проте, відповідач продовжує користуватися орендованим приміщенням, не маючи на це відповідної правової підстави.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі №910/2519/20 позов задоволено повністю. Вирішено виселити фізичну особу-підприємця Жарову Тетяну Петрівну із нежилого приміщення загальною площею 24,66 кв.м., розташованого на 1-му поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з фізичної особи-підприємця Жарової Тетяни Петрівни на користь Комунального підприємства "Київпастранс" витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що договір оренди № 27/12-13 від 27.06.2013 є припиненим з 27.06.2014 за закінченням строку його дії, з огляду на повідомлення орендодавцем (Комунальним підприємством "Київпастранс") орендаря (ФОП Жарової Т. П.) про закінчення дії договору оренди та про відсутність намірів у КП "Київпастранс" продовжувати його дію. Також суд зазначив, що орендодавець не звертався до спливу строку договору з повідомленням до орендаря про намір укласти договір оренди на новий строк, при цьому рішення компетентним органом про укладення такого договору на новий строк не приймалось, а тому у відповідача не виникло переважного права на укладення договору оренди на новий строк та він використовує майно без належної правової підстави.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, фізична особа-підприємець Жарова Тетяна Петрівна подала до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм процесуального та матеріального права. При цьому, апелянт стверджує, що позивач жодного разу не надсилав відповідачу заяви про припинення договору оренди; в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження направлення відповідачу листів, на які посилається позивач (№ 1401/12-199 від 09.07.2014, № 14-01/12-284 від 24.05.2017, № 16/2408 від 20.10.2017, № 14-01/12-337 від 16.08.2019). Апелянт вказує на наявність у нього переважного права на продовження договору оренди на новий строк, посилаючись на те, що позивач не повідомляв відповідача про подальше використання орендованого майна для власних потреб. На думку відповідача, оскільки орендодавець не надсилав орендарю заяву про припинення договору, то  договір оренди, починаючи з 26.12.2013 кожного разу пролонгувався на 6 місяців, а тому є чинним та діє до 26.12.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Жарової Тетяни Петрівни на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі №910/2519/20; призначено розгляд апеляційної скарги.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.
Також у відзиві викладено клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: докази направлення відповідачу листів про припинення дії договору оренди та вимоги звільнити приміщення. В обґрунтування не надання вказаних доказів суду першої інстанції, позивач посилається на те, що ані у відзиві, ані у поясненнях, які надавались представником відповідача під час попереднього судового засідання не заперечувався факт отримання листів.  
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання суду першої інстанції, що об`єктивно не залежали від нього.
Посилання позивача на відсутність заперечень відповідача факту отримання листів не визнається судом як  винятковий випадок неможливості подання суду першої інстанції таких доказів, що об`єктивно не залежав від позивача. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача  підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.
В судовому засіданні представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових актів, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, виходячи з наступного.
27.06.2013 між КП "Київпастранс", як орендодавцем, та ФОП Жаровою Т.П., як орендарем, був укладений договір №27/12-13 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - договір), відповідно до пунктів 1.1, 2.4 якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нежилі приміщення загальною площею 24,66 кв.м. на першому поверсі будинку за адресою: вул. Ялинкова, 58/68 для розміщення їдальні, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи. Об`єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП "Київпастранс".
Згідно з п. 1.2 договору оренди цей договір визначає взаємовідносини сторін щодо строкового платного користування орендарем об`єктом оренди. 
Орендодавець зобов`язаний протягом 10 календарних днів з дати підписання цього договору передати, а орендар прийняти по акту приймання-передачі об`єкт оренди, вносити своєчасно та в повному обсязі орендні платежі, починаючи з дати підписання акта, але в будь-якому випадку не пізніше, ніж з 11 календарного дня з дати підписання цього договору (п. 3.5, 4.1, 4.2 договору).
Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 27.06.2013 до початку реконструкції, але не більше, ніж до 26.12.2013 (п. 9.1). Договір припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено (п. 9.5). Після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради (п. 9.3).
Орендодавець зобов`язаний в установленому законом порядку письмово попередити орендаря про припинення дії договору у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено (п. 4.15 договору). Після припинення дії договору оренди, протягом 30 календарних днів, орендар зобов`язаний передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю (п. 4.14 договору).
На виконання умов укладеного договору оренди  позивач - КП "Київпастранс" передав, а відповідач - ФОП Жарова Т. П. прийняла у користування приміщення загальною площею 24,66 кв.м., розташоване на 1-му поверсі будинку за адресою: м. Київ, вул. Ялинкова, 58/68, що підтверджується актом приймання-передачі приміщення від 27.06.2013.
Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України). 
Згідно зі ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини щодо оренди майна, яке перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною 1 статті 763 ЦК України, яка кореспондується з нормами частини 1 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Як вбачається з п. 9.1 договору, сторони визначили термін дії договору - по 26.12.2013.
Згідно з п. 9.3 договору оренди, після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради. Усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються в письмовій формі та вступають в силу з моменту підписання їх сторонами (п. 9.2 договору). 
Посилаючись на те, що договір оренди є припиненим у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, а орендарем не виконано зобов`язання щодо повернення орендованого майна, позивач звернувся до господарського суду з позовом про виселення відповідача із нежилого приміщення загальною площею 24,66 кв.м., розташованого на 1-му поверсі будинку за адресою: м. Київ, вул. Ялинкова, 58/68.
Заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що оскільки повідомлення про припинення оренди від позивача не надходило, а орендар продовжив користуватись орендованим майном та сплачував орендні платежі, договір оренди, починаючи з 26.12.2013 кожного разу пролонгувався на 6 місяців, а тому є чинним та діє до 26.12.2020. 
Статтею 764 ЦК України встановлено, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Відповідно до ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
За приписами чч. 2, 3 ст. 17 Закону України  "Про оренду державного та комунального майна", необхідною умовою для продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, є відсутність заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору та відсутність письмового повідомлення орендаря власником орендованого майна про намір використовувати зазначене майно для власних потреб не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.
Правовий аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що після закінчення строку договору оренди, він може бути продовжений на той самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору, не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 904/3415/18, від 03.04.2019 у справі № 911/928/18, від 07.02.2018 у справі № 914/433/16, від 29.05.2018 у справі № 923/854/17, від 05.06.2018 у справі № 904/7825/17, від 12.06.2018 у справі № 910/15387/17.
З огляду на викладене, орендодавець має право відмовитися від договору, надіславши орендарю відповідну заяву протягом місяця після закінчення строку такого договору.
При цьому у контексті наведених норм заява орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.
Відсутність такого заперечення може мати прояв у "мовчазній згоді", у зв`язку з чим орендар в силу закону може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі № 910/719/19 вказала, що правове регулювання процедури припинення орендних правовідносин, наведене у ст. 764 ЦК України та ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", спрямовано на досягнення справедливого балансу між правом орендодавця як власника майна володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд і правом орендаря очікувати на стабільність та незмінність його майнового становища. У контексті наведених вище норм настання наслідків у вигляді припинення чи продовження договору є пов`язаним з дотриманням сторонами орендних правовідносин добросовісної та послідовної поведінки, обумовленої змістом укладеного договору, положеннями господарського законодавства, а також усталеними звичаями ділового обороту та документообігу.
Як стверджує позивач, 09.07.2014 КП "Київпастранс" листом №1401/12-199 звернулось до відповідача з повідомленням про закінчення терміну дії договору та просило ФОП Жарову Т. П. повернути об`єкт оренди за актом прийому-передачі. У подальшому листами №14-01/12-284 від 24.05.2017, №16/2408 від 20.10.2017, № 14-01/12-337 від 16.08.2019 (копії яких додано до позовної заяви) позивач повторно повідомляв відповідача про закінчення строку дії договору оренди №27/12-13 від 27.06.2013 та зазначав, що дія договору продовжуватись позивачем не буде, у зв`язку із чим об`єкт оренди має бути повернутий КП "Київпастранс". 
Натомість позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції не надано належних доказів на підтвердження направлення відповідачу вищевказаних листів. Тобто, позивачем не доведено факт надсилання відповідачу заяви (повідомлення) про припинення дії  договору оренди протягом місяця після закінчення строку його дії 
В матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання позивачем своїх обов`язків за договором оренди, зокрема в частині внесення орендних платежів. Після закінчення строку дії договору оренди позивач продовжує користуватись майном. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що договір оренди є продовженим на тих самих умовах та на той самий строк, а саме: починаючи з 26.12.2013 договір кожного разу пролонгувався на 6 місяців, а тому був чинним та діяв на момент звернення позивача з позовом у даній справі (до 26.12.2020).
З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач правомірно користується нежилим приміщенням загальною площею 24,66 кв.м, розташованим на 1-му поверсі будинку за адресою: м. Київ, вул. Ялинкова, 58/68 на підставі договору оренди №27/12-13 від 27.06.2013, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення позову Комунального підприємства "Київпастранс" про виселення відповідача з вищевказаного приміщення.
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Жарової Тетяни Петрівни підлягає задоволенню, рішення Господарського суду  міста Києва від 26.11.2020 у справі №910/2519/20 - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в позові. 
Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Жарової Тетяни Петрівни задовольнити. 
Рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі №910/2519/20 скасувати. 
Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" на користь фізичної особи-підприємця Жарової Тетяни Петрівни 3153 грн (три тисячі сто п`ятдесят три гривні) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Доручити суду першої інстанції видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів.
Матеріали справи №910/2519/20 повернути Господарському суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 12.04.2021 після виходу з відпустки головуючого-судді Коробенка Г.П. та виходу з лікарняного судді Кравчука Г.А.

Головуючий суддя                                                            Г.П. Коробенко 

Судді                                                                                Г.А. Кравчук

                                                                                Т.П. Козир