Постанова
Іменем України
 
25 травня 2021 року     
                    
м. Київ
 
провадження №22-ц/824/7820/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач), 
суддів: Желепи О.В., Кравець В.А., 
за участю секретаря Ратушного А.В.,  
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1 
 
на рішення Солом`янського районного суду м. Києва
 
від 06 січня 2021 року 
 
в складі судді Українця В.В. 
 
у цивільній справі №761/2669/20 Солом`янського районного суду м. Києва
 
за позовом ОСОБА_1 
 
до Приватного акціонерного товариства Київський електротехнічний завод "Транссигнал",
 
треті особи: ОСОБА_2 , Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація,
 
про зобов`язання вчинити дії,
 
                                        В С Т А Н О В И В:
 
В січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов`язати Приватне акціонерне товариство Київський електротехнічний завод "Транссигнал" (далі - ПрАТ КЕЗ "Транссигнал") передати у власність територіальної громади м. Києва будівлю гуртожитку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовну заяву мотивовано тим, що у вересні 1992 року її сім`ї, відповідно до ордеру, який не зберігся, як працівникам Київського електротехнічного заводу "Транссигнал", було надано право на проживання у гуртожитку АДРЕСА_1 . З 03 вересня 1992 року вона разом з сім`єю зареєстрована у зазначеній кімнаті.
14 квітня 2009 року ВАТ Київський електротехнічний завод «Транссигнал», яке є правонаступником Київського електротехнічного заводу «Транссигнал», повторно видав ордер на жилу площу в гуртожитку за №3 на ім`я її чоловіка - ОСОБА_3 на право зайняття із сім`єю з чотирьох чоловік кімнати АДРЕСА_1 у відособлене користування.
Зазначила, що відповідач, не дивлячись на сплату мешканцями комунальних послуг та інших платежів, належним чином будівлю не утримує.
Міністерством інфраструктури України видано наказ №450 від 01 серпня 2012 року, яким дозволено ПрАТ КЕЗ «Транссигнал» передачу в комунальну власність територіальної громади м. Києва будівлі гуртожитку та зобов`язано керівництво заводу здійснити необхідні заходи щодо передачі майна у комунальну власність, а також надано місячний строк після підписання відповідного акта приймання-передачі копію акта до Департаменту державної власності Мінінфраструктури України. Однак даний наказ відповідачем не виконано, тому мешканці гуртожитку повторно направили лист до Мінінфраструктури України. З відповіді від 03.02.2014 вбачається, що фінансування видатків, пов`язаних з передачею об`єктів житлового фонду гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури здійснюється з відповідних місцевих бюджетів.
На чергове звернення мешканців гуртожитку щодо передачі його до комунальної власності, відповідач листом від 09 липня 2015 року доповів, що ним вже виконано багато заходів з підготовки документів щодо передачі гуртожитку, зокрема, проведено інвентаризацію зовнішніх та внутрішніх інженерних мереж зі складанням відповідних актів, виготовлено технічний паспорт будівлі гуртожитку, проведено інвентаризації мешканців гуртожитку. Проте, зазначені відповідачем обставини не відповідають дійсності, оскільки підготовка не проведена.
Вважає, що така бездіяльність відповідача порушує її право на здорові та безпечні умови проживання в гуртожитку.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивачка, діючи через свого представника ОСОБА_4 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд дійшов помилкового висновку про те, що діями відповідача в процесі передачі гуртожитку у комунальну власність не порушуються права, свободи чи законні інтереси позивача, зокрема права на безпечні умови проживання.
 
Судом не враховано наявні в матеріалах справи копії листів відповідача, направлені на ім`я мешканців гуртожитку щодо повідомлення про передачу гуртожитку у комунальну власність.
 
Зазначила, що у відповідності до вимог діючого законодавства суд може захистити цивільне порушені права в інший спосіб, що встановлений договором або законом. Однак, суд не прийняв будь-яких заходів по захисту її прав, як мешканки гуртожитку, чим допустив порушення Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків".
 
Вважала, що, зважаючи на складність справи, судом безпідставно розглянуто її в порядку спрощеного позовного провадження.
 
За наведених обставин просила скасувати рішення Солом`янського районного суду           м. Києва від 06.01.2021 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
 
Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач подав відзив, в якому посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
 
Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
 
Позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася.
 
Від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю з`явитися в судове засідання. Поряд з цим, представник позивача не зазначив поважних причин неможливості приймати участь в судовому засіданні та відповідно не надав доказів на підтвердження таких причин.
 
Третя особа - ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.
 
Третя особа - Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила.  
 
Зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що позивач належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з'явився, а представник позивача не зазначив поважних причин неможливості прибути в судове засідання, колегія суддів у відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з'явилися в судове засідання, та їхніх представників.
 
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача             ОСОБА_5 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі ордеру разом з сім`єю проживає у гуртожитку АДРЕСА_1 на (а.с. 8).
Рішенням Київської міської ради №844/7080 від 15 грудня 2011 року вирішено надати згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Києва гуртожитків та зовнішніх інженерних мереж до гуртожитків житлового та нежитлового фонду.
01 серпня 2012 року Міністерство інфраструктури України наказом №450 дозволило ПрАТ Київський електротехнічний завод «Транссигнал» передачу у комунальну власність територіальної громади м. Києва будівлі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .
17 вересня 2012 року на виконання зазначеного наказу ПрАТ Київський електротехнічний завод «Транссигнал» листом №960 було направлено відповідне звернення до голови Київської міської державної адміністрації.
Листами від 24 січня 2013 року №70 та від 30 січня 2013 року №112 ПрАТ Київський електротехнічний завод «Транссигнал» направило до Управління житлово-комунального господарства Солом`янського районної в м. Києві державної адміністрації акт інвентаризації на помешкання гуртожитку, акт обстеження технічного стану гуртожитку, кошторис витрат на проведення капітального ремонту гуртожитку, копію паспорта гуртожитку, форми додатків та інші матеріали для підготовки проекту рішення Київської міської державної адміністрації про прийняття гуртожитку.
Департамент житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради листом від 04 липня 2019 року надав відповідь на колективні звернення мешканців гуртожитку, з якої вбачається посилання на постанову КМУ від                           06 листопада 1995 року №891, згідно якої разом із відомчим житловим фондом передаються відповідним комунальним підприємствам зовнішні мережі електро-, тепло-, газо-, водопостачання і водовідведення та у зв`язку із викладеним просить оформити додатки - переліки зовнішніх мереж з відповідними комунальними підприємствами.
ПрАТ Київський електротехнічний завод «Транссигнал» 27 січня 2020 року надіслав до Київської міської ради лист №58 «Щодо прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , а також зовнішніх інженерних мереж до гуртожитку (електро-, тепло-, водопостачання)».
Департамент житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради листом від 05 лютого 2020 року запропонував ПрАТ Київський електротехнічний завод «Транссигнал» спільно з Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією опрацювати проект розпорядження виконавчого органу Київської міської ради «Про безоплатне прийняття гуртожитку на АДРЕСА_1 та зовнішніх інженерних мереж до комунальної власності територіальної громади міста Києва».
Судом також встановлено, що процедура передачі будівлі гуртожитку за адресою:               АДРЕСА_1  у комунальну власність територіальної громади м. Києва триває.
Звертаючись до суду з позовною заявою, ОСОБА_1 зазначила, що відповідач, не дивлячись на сплату мешканцями гуртожитку комунальних послуг та інших платежів, належним чином будівлю не утримує, не проводить ремонтів будівлі, не надає послуг з тепло- та водопостачання. Також зазначила, що бездіяльність відповідача щодо передачі гуртожитку у власність територіальної громади м. Києва порушує її права на здорові та безпечні умови проживання в гуртожитку.
Матеріали справи не містять доказів невідповідності санітарним та технічним вимогам будинку (гуртожитку), як і доказів небезпечності житлового приміщення для проживання позивача. Також в матеріалах справи відсутні докази, що будинок потребує капітального ремонту, а відповідач не здійснює необхідних дій.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, належним чином оцінивши докази, надані сторонами, застосувавши положення ст. 15 ЦК України, та встановивши, що позивач не є стороною правовідносин, які склалися між юридичними особами щодо вирішення питання про передачу гуртожитку у комунальну власність територіальної громади              м. Києва, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
До того ж, судом правильно зазначено в мотивувальній частині рішення, що процес передачі гуртожитку в комунальну власність жодним чином не порушує права позивача на безпечні умови проживання в цьому гуртожитку.
Так, матеріали справи не містять належних доказів, які можуть підтвердити обставини порушення прав позивача на безпечні умови проживання в гуртожитку. А відтак такі доводи позивачки є лише припущеннями, тоді як згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність порушеного права позивача, не мають правового значення доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував копії листів, які надсилав на ім`я мешканців гуртожитку відповідач щодо повідомлення про передачу гуртожитку у комунальну власність. Більше того, такі листи носять лише інформативний характер та вказують на те, що ПрАТ КЕЗ "Транссигнал" вживає заходи для вирішення питання щодо передачі гуртожитку у комунальну власність.
Зважаючи на те, що суд дійшов правильного висновку про недоведеність порушеного права позивачки на безпечні умови проживання відповідачем, посилання в апеляційній скарзі на те, що суд може в інший спосіб захистити порушене право не заслуговують на увагу судової колегії.
За приписами норм процесуального права, суд розглядає справу, виходячи з обґрунтувань, які викладаються у позовній заяві.
Доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження не вказують на порушення судом норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення суду, з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києві від 13 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 30). Тобто, суд визначив справу, як таку, що підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому, в ухвалі  суд роз'яснив позивачу його право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Згідно зворотних поштових повідомлень, копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 отримали 28.04.2021 та 18.04.2021, відповідно (а.с. 38, 39). Однак, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України не зверталися до суду з клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Таким чином, відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції безпідставно розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд зробив правильний висновок щодо відсутності правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги висновку суду першої інстанції не спростовують та не можуть бути підставою для скасування рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а  судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,
                                                     П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 січня 2021 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
 
Повний текст постанови складено 25 травня 2021 року.

Головуючий                                                                                                    О.Ф. Мазурик

Судді                                                                                                                 О.В. Желепа 

                                                                                                                            В.А. Кравець