ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року	Львів	Справа № 500/395/21 пров. № А/857/8430/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Кушнерика М.П., Мікули О.І.,
з участю секретаря                                        Михальської М.Р.,
          
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення  Тернопільського окружного адміністративного суду  від 18 березня 2021 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області  про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – Подлісна І.М.,
час ухвалення рішення – 18.03.2021 року
місце ухвалення рішення – м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – 22.03.2021 року,

                                                      в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі – відповідач) про визнання протиправною відмови від 22.12.2020 року № 1900-0305-8/22410 та зобов`язання відповідача перевести позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37  Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, п. 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року; здійснення нарахування та виплати пенсії державного службовця з 02.12.2020 року (з дня звернення із заявою) з врахуванням довідок про складові заробітної плати, виданих ГУ ДПС у Тернопільській області від 01.12.2020 року вих. № 503/10/19-00-10-33 та № 504/10/19-00-10-33.        
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не встановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати і прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що до стажу державної служби зараховуються лише періоди, під час яких позивачу було присвоєно ранги державного службовця. Періоди ж перебування на посадах, на яких було присвоєно персональні чи спеціальні звання до стажу роботи на посадах державної служби не відносяться, а тому періоди роботи позивача в органах податкової служби з 01.12.2002 року по 30.06.2013 року та з 01.01.2014 року по 20.08.2019 року не можуть бути зараховані до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Стаж роботи на посадах державної служби становить всього 2 роки 02 місяці 15 днів, тому право на призначення пенсії державного службовця відсутнє. Крім того, довідки, які надає позивач, не відповідають вимогам, передбаченим Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затв. постановою КМУ від 14.09.2016 року № 622 (далі – Порядок).
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Судом встановлено, що з 13.10.2015 року позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-1V від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058).
27.05.2002 року наказом № 79-0 позивача було прийнято на посаду старшого державного податкового інспектора відділу автоматизації процесів оподаткування Державної податкової інспекції в місті Тернополі, цього ж дня прийнято Присягу державного службовця. В подальшому продовжувала працювати на різних посадах державної служби в порядку переведення.
20.08.2019 року наказом № 282-0 була звільнена з роботи, у зв`язку із переведенням в Головне управління ДФС у Тернопільській області.
21.08.2019 року призначена в порядку переведення до Головного управління ДФС у Тернопільській області на посаду головного державного інспектора відділу моніторингу доходів та обліку платежів Тернопільського управління.
01.12.2020 року припинено державну службу та звільнено з роботи, у зв`язку із ліквідацією Головного управління ДПС у Тернопільській області, відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу».
В період роботи в структурі органів державної податкової служби позивачу було присвоєно персональні звання:
- 01.12.2002 року наказом № 159-0 присвоєно звання-інспектора податкової служби III рангу;
- 02.12.2004 року наказом № 88-0 присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби II рангу;
- з 28.02.2007 року наказом № 23-0 присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби І рангу;
- 27.06.2013 року наказом № 3-0 присвоєно 13 ранг державного службовця;
- 31.12.2013року наказом № 100-0 присвоєно спеціальне звання інспектор податкової та митної справи І рангу;
- 20.05.2019 року наказом № 163-0 присвоєно чергове спеціальне звання радник податкової та митної справи III рангу;
- 20.08.2019 року наказом № 10-0 присвоєно 6 ранг державного службовця.
02.12.2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року (далі - Закон № 3723).
Листом за № 1900-0305-8/22410 від 22.12.2020 року відповідач відмовив позивачу в призначенні (переведенні з виду на вид) пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, оскільки періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких було присвоєно персональні чи спеціальні звання - не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723. У зв`язку з чим, періоди роботи з 01.12.2002 року по 30.06.2013 року, з 01.01.2014 року по 20.08.2019 року в органах податкової служби зарахувати до стажу державної служби немає підстав. Крім того, надана позивачем довідка позивача про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 504/10/19-00-10-33 від 01.12.2020 року видана Головним управлінням ДФС у Тернопільській області не відповідає нормам, що передбачені Порядком.
Вирішуючи вказаний спір, апеляційний суд виходить з наступного.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року (далі – Закон № 889).
Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 з 01.05.2016 року втратив чинність Закон № 3723, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723 встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 % суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 % заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Верховний Суд у постанові від 01.04.2020 року у справі № 607/9429/17 дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723  після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723  і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 року у зразковій справі № 822/524/18.
З матеріалів справи вбачається, що єдиною підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію за нормами Закону № 3723 є недостатній стаж державної служби, який полягає в незарахуванні трудового стажу позивача на посадах в органах державної податкової служби, оскільки, на думку відповідача, ці посади не відносяться до категорій посад визначених Законом № 3723.
Відповідно до п. 8 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Відповідно до ст. 41.1 ПК України контролюючими органами є, зокрема, податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Згідно ст. 341 ПК України служба в контролюючих органах є професійною діяльністю придатних до неї за станом здоров`я, освітнім рівнем та віком громадян України, що пов`язана з формуванням державної податкової та митної політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів, реалізацією податкової та митної політики, політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також із здійсненням контролю за додержанням податкового, митного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
П. 342.4 ст. 342 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Відповідно до п. 344.1 ст. 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".
При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Порядком обчислення стажу державної служби, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 року (чинного до 01.05.2016 року) визначались  посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Згідно ч. 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Згідно з ч. 18 ст. 37 Закону № 3723 період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Крім того, Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08.10.2013 року у справі №  21-275а13 вказано, що аналіз положень ст. 37 Закону № 3723, Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року №  509-ХІІ (чинного на час роботи позивача в податковому органі) дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 889 та Порядку обчислення стажу державної служби, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року № 229, які діють з 01.05.2016 року, до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
При цьому, п. 5 вищевказаного Порядку визначено, що стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що весь період роботи позивача в податкових органах зараховується до стажу державної служби для призначення їй пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723.
Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03.07.2018 року (справа №  586/965/16-а).
Щодо заперечень відповідача про невідповідність наданих позивачем довідок вимогам Порядку, оскільки врахування надбавки за спеціальне звання, компенсації за невикористану відпустку не передбачено, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно п.4 Порядку пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Компенсація за невикористану відпустку, проти якої заперечує відповідач, не включена в наданих позивачем довідках, а тому апеляційний суд не бере вказане зауваження до уваги.
Щодо зазначення у спірній довідці надбавки за звання, яка прирівняна до надбавка за ранг, то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції що таке є правомірним і має бути враховане відповідачем при обчисленні розміру пенсії з огляду на наступне.
Поставною КМУ «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» від 20.04.2016 року № 306 встановлено співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями працівників посадових осіб органів доходів і зборів (додаток 6). 
Відповідно, спеціальне звання – радник податкової та митної справи ІІІ рангу прирівнюється до 6 рангу державного службовця.
Оскільки в органах державної податкової служби присвоюються спеціальні звання і таке спеціального звання прирівнюється до відповідного рангу державного службовця, то відповідно й виплата надбавки за звання, на яку нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, має враховуватися як складова заробітної плати, що прирівнюється до надбавки за ранг державного службовця .
На всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Так як позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його на інший вид пенсії з 02.12.2020 року, то саме з цієї дати необхідно здійснити переведення на інший вид пенсії, що відповідатиме вимогам чинного законодавства. 
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                        п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року у справі № 500/395/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 24 червня 2021 року.