Справа № 428/10903/20 
Провадження № 22-ц/810/223/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року                     Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                           Назарової М.В.,
суддів:                                     Кострицького В.В., Стахової Н.В.,
за участю секретаря                Сінько А.І.,
учасники справи: скаржник - ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржується - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), заінтересовані особи – Управління охорони здоров`я Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області (Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради), Управління пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, Комунальне некомерційне підприємство «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку
апеляційну скаргу заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Віхлініна Дмитра Володимировича
на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 лютого 2021 року, постановлену Сєвєродонецьким міським судом Луганської області у складі: судді Посохова І.С. в приміщенні того ж суду, 
у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Віхлініна Дмитра Володимировича, заінтересовані особи – Управління охорони здоров`я Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області (Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради), Управління пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, Комунальне некомерційне підприємство «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради,

                          в с т а н о в и в:

23 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною скаргою, яка мотивована тим, що в провадженні Сєвєродонецького міського суду Луганської області перебувала цивільна справа №428/195/20 за позовом ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними дій відповідача – Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради. 
За наслідками розгляду справи та ухвалення рішення Луганським апеляційним судом по справі позов було задоволено частково та зобов`язано відповідача видати відповідну довідку про заробітну плату ОСОБА_2 із зазначенням відомостей, вказаних судом у своєму рішенні. 
Задля виконання рішення суду заявник отримала в суді виконавчий лист та подала його на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).
Виконавчий лист не був прийнятий до виконання та 29.10.2020 повернутий заявнику у зв`язку із тим, що відомості, зазначені в резолютивній частині виконавчого документу, не відповідають відомостям, що маються в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб за кодом ЄДРПОУ 26447320. 
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, заявник подала скаргу на ім`я начальника відділу Пихоніної М.В. щодо оскарження прийнятого рішення про повернення виконавчого листа без прийняття до виконання.
19.11.2020 заявник отримала відповідь від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за підписом начальника Пихоніної М.В. про те, що доводи, зазначені у скарзі, не були прийняті до уваги та незаконне рішення, зазначене в повідомленні від 29.10.2020, не було скасоване. 
Після цього ОСОБА_1 звернулась із відповідною заявою до суду щодо заміни сторони виконавчого провадження, однак суд у своєму рішенні зазначив, «у разі, якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування або прізвище ..., виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження».... «зміна найменування юридичної особи як сторони виконавчого провадження не потребує її заміни судом, а здійснюється постановою виконавця, якою змінюється назва відповідної сторони такого провадження. Суд зазначає, що у даному випадку відбувалася лише зміна назви юридичної особи – боржника, в той час як код ЄДРПОУ юридичної особи залишився той самий. Тобто, у виконавчому провадженні по справі № 428/195/20 не відбулося вибуття боржника та зміни його іншою особою...». 
Заявник ОСОБА_1 повторно звернулась до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із заявою про відкриття виконавчого провадження. 
17.12.2020 суб`єкт оскарження видав повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, не зважаючи на прийняте судом рішення, а тому заявниця ОСОБА_1 просить визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо не прийняття виконавчих документів (виконавчого листа у справі №428/195/20 від 09.06.2020) до виконання та зобов`язати Відділ прийняти до виконання виконавчий документ та відкрити провадження.
У відзиві на скаргу відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в особі Віхлініна Д.В. зазначив, що після утворення Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області (код 43748368) було припинено повноваження Сєвєродонецької міської ради, міського голови м. Сєвєродонецька, секретаря міської ради та посадових осіб Сєвєродонецької міської ради. Отже, Закон №141-VІІІ встановлює лише тимчасове виконання повноважень органів місцевого самоврядування, військово-цивільною адміністрацією, при цьому не передбачає перехід прав та обов`язків органів місцевого самоврядування. У зв`язку з цим дії відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) є правомірними та відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження», тому просив у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 лютого 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Визнано неправомірним повідомлення заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Харків) Віхлініна Д.В. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 17.12.2020 року.
3обов`язано відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) прийняти до виконання виконавчий лист №428/195/20 від 09.06.2020 та відкрити виконавче провадження.
В апеляційній скарзі заступник начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Віхлінін Д.В. просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушенням норм процесуального та матеріального права.
Доводи апеляційної скарги ідентичні доводам у відзиві на скаргу ОСОБА_1 
Крім того скаржник вважає, що суд першої інстанції перевищив свої повноваження, оскільки суд не може зобов`язати прийняти конкретне рішення, оскільки втручається в імперативні повноваження державного органу; дії відділу є правомірними та відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження», а тому жодних підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 не існує.
Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Законність і обґрунтованість судового рішення базується на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, і що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у виконавчому провадженні по справі №428/195/20 не відбулося вибуття боржника та заміни його іншою особою, а тому невідповідність інформації з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ 26447320 (Управління охорони здоров`я Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області) резолютивній частині виконавчого документа не може бути підставою для відмови державним виконавцем у прийнятті виконавчого документа до виконання та відкритті виконавчого провадження.
Переглядаючи вказане судове рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 у справі №1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та сукупність дій, що спрямованих на примусове виконання рішень.
Частина перша статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначає зміст виконавчого документу, який зокрема, має містити і повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності).
У пункті 6 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі якого стягувачу ОСОБА_1 було повернуто виконавчий документ, передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Судом встановлено, що 27.10.2020 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області на підставі рішення від 09.06.2020 по справі №428/195/20, яке набрало законної сили 01.10.2020, було видано виконавчий лист, згідно з яким Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради (код в ЄДРПОУ 26447320, місцезнаходження: Україна, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 2-Б) зобов`язано видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) довідку про заробітну плату ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках із урахуванням вказаних у виконавчому листі відомостей.
28.10.2020 стягувач ОСОБА_1 звернулася до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про примусове виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 43).
Згідно з повідомленням заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Віхлініна Д.В. від 29.10.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, виконавчий лист №428/195/20, виданий 27.10.2020 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, був повернутий ОСОБА_1 без виконання у зв`язку з невідповідністю виконавчого документа вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а саме: боржник вказаний в графі (прізвище, ім`я, по батькові (повне найменування) боржника) та резолютивній частині виконавчого документа не відповідає інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за кодом ЄДРПОУ 26447320 зареєстровано Управління охорони здоров`я Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області (а.с. 49).
16 грудня 2020 року ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_1 було відмовлено у заміні сторони виконавчого провадження з тих підстав, що у даному випадку відбулася лише зміна назви юридичної особи – боржника, в той час як код ЄДРПОУ юридичної особи залишився той самий. Тобто, у виконавчому провадженні по справі № 428/195/20 не відбулося вибуття боржника та заміни його іншою особою (а.с. 54).
На підставі зазначеного судового рішення суду 16.12.2020 ОСОБА_1 повторно звернулася до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про примусове виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 50-51).
17.12.2020 повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, виконавчий лист № 428/195/20, виданий 27.10.2020 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, був повернутий ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю виконавчого документа вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а саме з тих самих підстав, що після утворення Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області (код 43748368) було припинено повноваження Сєвєродонецької міської ради, міського голови м. Сєвєродонецька, секретаря міської ради та посадових осіб Сєвєродонецької міської ради (а.с. 5).
Положенням про роботу Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк 
Луганської області, яке є додатком до розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації м. Сєвєродонецьк Луганської обл. від 10 серпня 2020 р. №4 (в редакції станом на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) визначено, що військово-цивільна адміністрація міста Сєвєродонецьк Луганської області створена відповідно до Указу Президента України від 28.07.2020 №297/2020 «Про утворення військово-цивільної адміністрації», Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» для виконання повноважень Сєвєродонецької міської ради та її виконавчих органів, визначених чинним законодавством України, на території Сєвєродонецької міської ради п. 1.1.); військово-цивільна адміністрація м. Сєвєродонецьк здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України «Про військово-цивільні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про доступ до публічної інформації», «Про захист персональних даних», чинного законодавства України, нормативно-правових актів керівника Військово-цивільної адміністрації м. Сєвєродонецьк і цього Положення (п. 1.2.); та визначено, що військово-цивільна адміністрація м. Сєвєродонецьк – це тимчасовий державний орган.
З розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області Стрюка О. №21 від 18.08.2020 вбачається, що Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради перейменовано в Управління охорони здоров`я Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області.
Відповідно до частини першої статті 108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми.
При цьому сама лише зміна найменування (типу) юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи.
Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».
Згідно статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 14 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження. Звідси, зміна найменування юридичної особи як сторони виконавчого провадження не потребує її заміни судом, а здійснюється постановою виконавця, якою змінюється назва відповідної сторони такого провадження.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року у справі №914/3587/14.
Отже, невідповідність інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ 26447320 (Управління охорони здоров`я Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області) резолютивній частині виконавчого документа не може бути підставою для відмови державного виконавця у прийнятті виконавчого документа до виконання та відкритті виконавчого провадження.
Крім того, колегія суддів зазначає, що у постанові Верховного суду від 20 січня 2021 року у справі №619/562/18 зроблено висновок про те, що допоки рішення суду не виконано, дії державного/приватного виконавця не можуть бути визнані правомірними.
У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судом роз`яснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.
Тому висновки суду про задоволення скарги ОСОБА_1 та визнання неправомірним повідомлення заступника начальника ВПВР УМЮ (м. Харків) Віхлініна Д.В. від 17.12.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є правильними.
Як правильні і висновки суду в частині зобов`язання ВПВР УМЮ (м. Харків) відкрити вищезазначене виконавче провадження, а помилкові доводи апеляційної скарги про перевищення судом своїх повноважень під час ухвалення оскаржуваного рішення, оскільки суд не може зобов`язати прийняти конкретне рішення і це є втручанням в імперативні повноваження державного органу, то колегія суддів зазначає, що частиною другою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Отже, законодавець за результатами розгляду скарги на дії, бездіяльність державного виконавця не лише констатує обгрунтованість скарги шляхом визнання оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльність неправомірними, а і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Вказане зобов`язує суд ухвалити судове рішення за наслідками розгляду скарги шляхом зобов`язання усунути порушення та поновити порушене право заявника.
Оскільки встановлено необгрунтованісь повернення виконавчого листа заявниці саме на підставі п. 6 ч. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», наслідком цього має бути відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Тому апеляційна скарга заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Віхлініна Дмитра Володимировича має бути залишена без задоволення, а ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 лютого 2021 року - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

                               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Віхлініна Дмитра Володимировича залишити без задоволення.
Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Дата складення повного тексту постанови – 15 квітня 2021 року.

Головуючий

Судді: