Ухвала
Іменем України

22 квітня 2021 року
м. Київ
Справа № 127/11849/15-к
Провадження № 51-930 км 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженої ОСОБА_4 про перегляд постанови Верховного Суду від 03 березня 2021 року щодо неї за нововиявленими обставинами, 
встановив:
Засуджена ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду із заявою про перегляд вищевказаного судового рішення за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2021 року заяву засудженої було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 462 КПК України, та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків заяви. 
Зокрема серед недоліків було зазначено те, що засуджена у своїй заяві лише констатує факт надання потерпілою ОСОБА_5 , на її думку, завідомо неправдивих показань, вказуючи це як нововиявлену обставину, при цьому не наводить відповідного обґрунтування з посиланням на конкретні обставини, які підтверджують наявність таких обставин з урахуванням вимог закону та висновку Верховного Суду. 
Також в ухвалі вказувалось про те, що з поданої заяви не убачається даних про те, чому заявниця вважає, що першим помилку допустив саме суд касаційної інстанції. 
У межах визначеного судом строку засуджена ОСОБА_4 повторно звернулась до суду касаційної інстанції з заявою про усунення недоліків. Однак, як видно зі змісту цієї заяви, вказані в ухвалі суду недоліки не усунула.
У повторній заяві засуджена як на нововиявлену обставину знову вказує на факт внесення відомостей до ЄРДР за її зверненням про надання потерпілою ОСОБА_5 завідомо неправдивих показань, а також зазначає про неповноту розгляду Верховним Судом касаційної скарги захисника ОСОБА_6 в її інтересах.
Крім цього, вважає, що судом касаційної інстанції було надано невірну оцінку показанням потерпілої у зв`язку з тим, що суд не знав про надання потерпілою, на думку засудженої, завідомо неправдивих показань.
Згідно з ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;                    4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
При цьому, у повторній заяві засуджена знову не наводить відповідного обґрунтування з посиланням на конкретні обставини, що підтверджують, у встановленому законом порядку, наявність такої нововиявленої обставини, як надання потерпілою завідомо неправдивих показань, з урахуванням практики Верховного Суду ( справа № 315/793/16-к). 
Крім цього, за змістом ч. 1 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Проте у повторній заяві засуджена знову не вказала, чому вважає, що першим помилку допустив саме Верховний Суду, з огляду на те, що потерпіла в судовому засіданні суду касаційної інстанції не допитувалась, її показання не досліджувались і судом касаційної інстанції їм не надавалось жодної власної оцінки, а нововиявленими обставинами в розумінні закону може бути саме факт надання неправдивих показань, а не факт внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яку не оформлено згідно з вимогами ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК України.
Таким чином, засуджена недоліки заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у визначений строк не усунула, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України її заяву їй потрібно повернути.
При цьому колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на необхідність дотримання всіма учасниками провадження принципу «res judicata», тобто принципу правової визначеності щодо остаточності ухваленого рішення, який полягає в тому, що жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення іншого рішення.
Керуючись статтями 429, 433, 462, 464 КПК України, Суд
постановив:
Повернути засудженій ОСОБА_4 її заяву про перегляд постанови Верховного Суду від 03 березня 2021 року щодо неї за нововиявленими обставинами
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                ОСОБА_3