ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

18 травня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №585/1297/20 
Номер провадження 22-ц/816/605/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Левченко Т. А. 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 січня 2021 року, у складі судді Шульги В.О., ухвалене у м. Ромни, 

                                                  в с т а н о в и в :

22 травня 2020 року ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Підопригору О.П., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що після розірвання шлюбу з відповідачем їх спільна неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач має зобов`язання по сплаті аліментів на дитину відповідно до рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 серпня 2015 року у розмірі 500 грн щомісячно, але цієї суми не вистачає на належне утримання дитини. Оскільки на даний час поліпшилося матеріальне становище платника аліментів, він офіційно працевлаштований, отримує високий дохід, його син від першого шлюбу, якого він також утримував, 09 травня 2020 року досяг повноліття, просила збільшити розмір аліментів на дочку, змінивши спосіб їх стягнення із 500 грн у твердій грошовій сумі щомісячно, на 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 січня 2021 року позов ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, задоволено.
Змінено розмір аліментів і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення повноліття. Зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 грн судового збору.
Зазначено, що питання щодо закінчення стягнення аліментів за рішенням Роменського міськрайонного суду від 3 серпня 2015 року у справі № 585/1789/15-ц підлягає вирішенню в порядку ст. 432 ЦПК України після сплати аліментів за цим рішенням суду до дати набранням рішення суду про зміну розміру аліментів.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково, стягнувши з нього аліменти на утримання дочки у розмірі 1/6 частини доходу щомісячно. 
Зазначає, що регулярно сплачує на дочку аліменти в середньому 1500 грн на місяць, що перевищує розмір аліментів, визначений судом, та більше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини віком від 6 до 18 років. Не заперечує проти стягнення аліментів на дочку у розмірі 1/6 частини доходу щомісячно, що становитиме 3000 грн, вважає такий розмір справедливим та можливим до сплати. Вказує, про рівність обов`язку батьків по утриманню дитини, але при стягненні з нього 1/4 частини від заробітку сума аліментів становитиме 4500 грн на місяць, при цьому матеріали справи не містять доказів, що позивач має можливість витрачати на дитину таку ж суму. Суд першої інстанції не звернув увагу, що 1/2 частина квартири знаходиться у його власності ще з 2007 року і ця обставина враховувалася судом при ухваленні рішення про стягнення аліментів у 2015 році, тому наявність цієї нерухомості не може свідчити про поліпшення майнового стану. Доводить неправильне визначення судом першої інстанції розміру його щомісячного заробітку – більше 19000 грн, оскільки додаткове благо – 2236 грн, було разовою виплатою профспілки, а не щомісячним доходом. 
Просить врахувати понесення ним витрат на утримання повнолітнього сина від першого шлюбу, який продовжує навчання, на лікування, утримання житла у м. Києві, надання допомоги матері-пенсіонерці.  
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.   
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 2102 грн х 100 = 210200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 з 26 січня 2013 року до 03 серпня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживає з матір`ю та перебуває на її повному утриманні (а.с. 9, 10, 12).
Із довідки Роменської міської ради та паспортних даних вбачається, що ОСОБА_5 значиться зареєстрованою разом з дочкою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4, 12).
ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_2 (а.с. 19). 
За рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 серпня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно до досягнення нею повноліття (а.с. 11).
За даними декларації про доходи за 2019 рік ОСОБА_2 належить на праві спільної власності 1/2 квартири, що знаходиться в м. Суми, його дохід за 2019 рік становить: заробітна плата – 231722 грн, інше: 126 – додаткове благо – 2236 грн, що становить більше 19000 грн щомісячно (а.с. 64-70).
Відповідач має сина від першого шлюбу ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 76).
Відповідно до довідки Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка, ОСОБА_6 навчається на 1 курсі фізико - математичного факультету Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка, ІV рівня акредитації спеціальності 014 денної форми навчання. Навчається за державним замовленням. Рік закінчення 30 червня 2023 року (а.с. 75).
Із заключення «Центр Уромед» від 24 червня 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 проходив медичне обстеження, отримав рекомендації по лікуванню виявленого захворювання та поніс витати на придбання призначених медичних засобів (а.с. 77-82). 
Згідно з квитанціями про переказ коштів, за період з лютого 2019 року до серпня 2020 року, ОСОБА_2 переказав на ім`я позивача ОСОБА_1 аліменти на дочку в сумі 22197,99 грн (а.с. 83-100).
Відповідно до квитанцій про переказ коштів, за період з січня 2019 року до серпня 2020 року, ОСОБА_2 переказав на ім`я ОСОБА_7 аліменти на сина в сумі 27523,89 грн (а.с. 101-120).
З пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 вбачається, що мати відповідача – ОСОБА_8 є пенсіонером за віком (а.с. 121).
Рішення суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1   мотивоване тим, що неповнолітня дочка сторін потребує матеріальної допомоги на своє утримання з боку батька, який в силу ст. 180 СК України зобов`язаний та, являючись працездатним, маючи постійне місце роботи та достатній заробіток, може її утримувати шляхом сплати аліментів щомісячно, врахувавши зміну обставин, що впливають на визначення розміру аліментів, відсутність на його утриманні інших осіб через досягнення сином від першого шлюбу повноліття, невідповідність аліментів у розмірі 500 грн встановленому законом прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, змінив спосіб стягнення аліментів, визначивши до стягнення аліменти на утримання дочки у частці від заробітку розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 
           Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;  2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;  3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;  3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення .
Частиною 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.
У ч.1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки сторін та вважає, що суд правильно визначився із способом їх стягнення, присудивши аліменти у частці від доходу батька.
Із позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона, як одержувач аліментів, ставить питання про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу батька дитини, посилаючись на покращення матеріального стану платника аліментів у зв`язку з його офіційним працевлаштуванням, отриманням стабільного доходу та припиненням обов`язку по сплаті аліментів на сина, який досяг повноліття, недостатність коштів, які  відповідач надає на задоволення потреб дитини, неможливість самостійно забезпечувати достатній рівень життя дочки.
Відповідач визнав свій обов`язок з утримання неповнолітньої дочки, але доводив і необхідність надання матеріальної допомоги повнолітньому сину від першого шлюбу, який продовжує навчання, тому не  заперечував проти стягнення аліментів на утримання дочки у розмірі 1/6 частини доходу щомісячно.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 працює в КП електромереж зовнішнього освітлення м. Київ «Київміськсвітло» на посаді начальника відділу охорони праці (а.с. 64 зв.). 
З травня 2020 року у відповідача припинився обов`язок по сплаті аліментів на сина ОСОБА_9 , який досяг повноліття, а надання ним матеріальної допомоги повнолітньому сину, який продовжує навчання, не позбавляє його обов`язку утримувати неповнолітню дочку. 
Вказані обставини, на думку колегії суддів, є суттєвими та зміна способу стягнення аліментів на частку від доходу відповідача, який офіційно працевлаштований, в даному випадку буде сприяти кращому матеріальному забезпеченню дитини. 
Відповідачем не надано доказів надання матеріальної допомоги своїй матері-пенсіонерці, яка має самостійний дохід у вигляді пенсії. 
Також, ОСОБА_2 не доведено понесення витрат на утримання житла у м. Київ. 
Суд прийняв до уваги, що позивач ОСОБА_1 також працевлаштована у ТОВ «Завод Кобзаренка» та отримує стабільну заробітну плату, а тому має можливість утримувати дочку. 
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про безпідставне завищення судом першої інстанції розміру щомісячної заробітної плати відповідача, оскільки дані про доходи взяті  із Декларації ОСОБА_2 за звітний період 2019 року, де чітко вказані джерело доходів, їх вид та розмір.
Згідно з ст. 7 Зaкoну України «Про Державний бюджет України нa 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років з 01 липня 2020 року – 2318 гривень.
Згідно з ст. 7 Зaкoну України «Про Державний бюджет України нa 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року збільшено і становить 2395 гривень. 
Таким чином, беручи до уваги вищенаведені обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, визначений Законом розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, розмір щомісячного доходу платника аліментів, наявність рівного обов`язку батьків утримувати неповнолітніх дітей, покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частки від заробітку відповідатиме інтересам дитини та мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину, встановленому ч. 2 ст. 182 СК України, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо визначеного розміру аліментів, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження. 
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389  ЦПК України, апеляційний суд 

                                                        п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.  

Головуючий -                                                                                           О.Ю. Кононенко

Судді :                                                                                                        В.І. Криворотенко

                                                                                                                     Т.А. Левченко