УХВАЛА

13 травня 2021 року  
Київ
справа №540/1413/20
провадження №К/9901/15075/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Данилевич Н. А., Шевцової Н. В.,
перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення,
в с т а н о в и в :
23 квітня 2021 року зазначену касаційну скаргу подано засобами поштового зв`язку.
26 квітня 2021 року скарга надійшла до суду касаційної інстанції.
З матеріалів касаційної скарги й ухвалених у цій справі рішень убачається таке.
Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення кадрової комісії № 2 від 02 квітня 2020 року № 67 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 ;
визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Херсонської області від 30 квітня 2020 року № 185к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Херсонської області та органів прокуратури Херсонської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру»;
поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Херсонської області або на рівнозначній посаді з 06 травня 2020 року, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури України;
стягнути з Херсонської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 06 травня 2020 року  до моменту фактичного поновлення на роботі;
стягнути з Херсонської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку, обчислення якої здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
Херсонський окружний адміністративний суд рішенням від 06 жовтня 2020 року адміністративний позов задовольнив частково:
визнав протиправним та скасував наказ прокурора Херсонської області від 30 квітня 2020 року № 185к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Херсонської області та з органів прокуратури Херсонської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 05 травня 2020 року;
поновив позивача на посаді прокурора відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Херсонської області та в органах прокуратури Херсонської області з 06 травня 2020 року;
стягнув з Херсонської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 травня 2020 року до 06 жовтня 2020 року включно у сумі 122342,02 гривень з відрахуванням податків та зборів.
У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Позивач та Херсонська обласна прокуратура оскаржували рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Так, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року апеляційну скаргу Херсонської обласної прокуратури залишено без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року змінено, абзаци 3 та 5 його резолютивної частини викладено в наступній редакції:
«Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) в Херсонській обласній прокуратурі на посаді рівнозначній посаді прокурора відділу організаційного та правового забезпечення Херсонської обласної прокуратури з 06 травня 2020 року».
В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року залишено без змін.
Офіс Генерального прокурора подав касаційну скаргу на вказані судові рішення в частині задоволення заявлених позовних вимог з підстав, передбачених пунктами 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначаючи при цьому, що суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані судові рішення, не врахували висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 200/13482/19-а стосовно того, що саме неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора та про намір у зв`язку з цим пройти атестацію в силу вимог пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» є підставою для звільнення з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», що є таким самим юридичним фактом як і рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації. Указує, що судами попередніх інстанцій не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 20 січня 2021 року у справах № 640/18679/18 та № 804/958/16, від 23 грудня 2020 року у справі № 813/7911/14, від 09 грудня 2020 року у справі № 826/18134/14, від 19 листопада 2020 року у справі № 826/14554/18, від 07 липня 2020 року у справі № 811/952/15, від 19 травня 2020 року у справі № 9901/226/19, від 15 квітня 2020 року у справі № 826/5596/17, від 22 жовтня 2019 року у справі № 816/584/17, від 12 вересня 2019 року у справі № 821/3736/15-а, від 09 жовтня 2019 року у справі № П/811/1672/15, від 22 травня 2018 року у справі № П/9901/101/18 з питань поновлення працівника саме на попередній роботі.
Крім того, скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» у взаємозв`язку із підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».
Проаналізувавши підстави, на яких подана касаційна скарга у цій справі, Верховний Суд погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року.
Відтак, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження з підстави, передбаченої пунктами 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :
1. Відкрити касаційне провадження за скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі № 540/1413/20.
2. Витребувати з Херсонського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи № 540/1413/20.
3. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
4. Установити строк у п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
5. Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                М. І. Смокович          

Судді                                                                                                     Н. А. Данилевич

                                                                                                    Н. В. Шевцова