ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/926/21 Справа № 203/1444/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Смольняков О. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 червня 2021 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., за участю представника Дніпровської митниці Держмитслужби — Романенко І.М., захисника — Шетуцова Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Дніпровської митниці Держмитслужби на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2021 року, якою: 
        ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
       визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2021 року, ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МКУ закрито. 
Судом першої інстанції встановлено, що 26.02.2021, о 09 год. 20 хв. в зоні митного контролю залу «Відліт» міжнародного аеропорту м. Запоріжжя пiд час оформлення у митному відношенні пасажирів рейсу № 1480 «Запоріжжя-Стамбул» громадянка України ОСОБА_1 самостійно обрала для проходження митного контролю «зелений коридор», де митний контроль здійснюється у спрощеному порядку (без заповнення митної декларації). Після перетину ОСОБА_1 зеленої смуги, що позначає початок «зеленого коридору», при усному опитуванні заявила що переміщує 20000 (двадцять тисяч доларів США). Однак під час здійснення митного контролю встановлено, що у барсетці знаходиться іноземна валюта USD у кiлькостi 10200 (десять тисяч двісті доларів). Громадянка заявила що решту забула вдома. При проведенні митного контролю виникла підозра про те, що вказаний громадянка може переміщувати при собі предмети обмеженні або заборонені до переміщення через митний кордон України. У зв`язку з цим було прийняте рішення про адміністративне затримання та проведення особистого огляду. Під час проведення того огляду, громадянка ОСОБА_2 видала приховані вiд митного контролю валютні цінності - (долари США) у кiлькостi 10000 (десять тисяч доларiв), які знаходились пiд одягом, за поясом спортивних штанів, у чохлі з тканини з-під окулярів, з зображенням тигра.
Таким чином, громадянка України ОСОБА_1 вчинила дії спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням вiд митного контролю валютних цінностей в обсязі 10000 (десять тисяч) доларів США способом що утруднює їх виявлення.

В апеляційній скарзі представник Дніпровської митниці Держмитслужби просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_1 винною у порушення митних правил та накласти на неї адміністративне стягнення, у вигляді штрафу у розмірі 279 301 грн. З конфіскацією валюти 10 000 доларів США. 
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано, що предметом порушення митних правил є іноземна валюта у значному розмірі, а саме 10000 доларів США, яку вона намагалась перемістити через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. 
Крім того, не враховано також і те, що ОСОБА_1 працює стюардесою авіакомпанії ОСОБА_3 , що свідчить про регулярні перетини нею митного кордону України та про обізнаність із правилами переміщення товарів через митний кордон. 

В суді апеляційної інстанції представник Дніпровської митниці Держмитслужби Романенко І.М. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Адвокат Шептуцов Ю.В. заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.
У відповідності до ст. 294 ч. 7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Порушення митних правил передбачене диспозицією ч. 1 ст.483 МК України, полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з А приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для " переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Ст.ст. 9-11 КУпАП підставою для визнання особи винною в порушенні митних правил, як різновиду адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, суть якого полягає в порушенні встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.
Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 459 МК України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами – посадові особи цих підприємств.
Факт вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил підтверджується протоколом про порушення митних правил № 0095/11000/21 від 26.02.2021, поясненнями ОСОБА_1 , копією посадкового квитка, актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 26.02.2021, протоколом про адміністративне затримання від 26.02.2021, протоколом особистого огляду від 26.02.2021, фото предметів правопорушення, описом предметів.
Вказані докази в своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 вчинила дії спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю валютних цінностей в сумі 10 000 доларів США способом, що утруднював їх виявлення, чим вчинила порушення митних правил, передбачене ст. 483 ч.1 Митного кодексу України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини, як джерела права.
Згідно з положеннями ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Зокрема, Європейський суд з прав людини (надалі ЄСПЛ) у своєму рішенні від 11.07.2019 по справі «Садоча проти України» констатував порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки конфіскація всієї не задекларованої суми під час проходження митного контролю наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною до вчиненого правопорушення.
Як вбачається з наявних в матеріалах справи пояснень ОСОБА_1 , а також відповідно до складеного протоколу, остання заявила при усному опитуванні про наявність у неї 20000 доларів США.
Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Положення ст. 22 КУпАП регламентують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.
Суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, дані про особу правопорушника, який, як встановлено матеріалами справи, вперше притягується до адміністративної відповідальності, є особою молодого віку, в своїх письмових поясненнях визнає свою винуватість, фактичні обставини скоєного правопорушення, та його мотив, відсутність тяжких наслідків від вчиненого. Дані обставини дали можливість для звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.
Доводи апелянта, що формою вини в даному випадку є умисні дії ОСОБА_1 , а тому відсутня можливість для застосування ст. 22 КУпАП, не заслуговують на увагу оскільки це не узгоджується з вимогами вказаної норми, яка не встановлює заборони звільнення особи за вчинення умисного правопорушення. Матеріалами справи, в числі іншого, повинно доводитись саме обставини вчинення дій, які носять характер малозначних.
За таких обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке не спричинило істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності відповідає вимогам ст. 22 КУпАП.
Тому підстав для скасування постанови суду та винесення нової постанови, про що просить скаржник в своїй апеляційній скарзі, суд не знаходить. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу представника Дніпровської митниці Держмитслужби — Романенко І.М. — залишити без задоволення. 
       Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2021 року, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України, — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.
       
Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                                                   О.Ю. Іванченко