ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2621/21 Справа № 214/2849/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 214/2849/20
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді -       Зубакової В.П.,
суддів -                            Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання: Євтодій К.С.
сторони:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальності «Центробуд»
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2020 року, яке ухвалене суддею Прасоловим В.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 29 липня 2020 року-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Центробуд»  звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Позов мотивовано тим, що на підставі договору № 011 від 09.02.2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного між ТОВ «Центробуд» та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , ТОВ «Центробуд» було визначено управителем даного будинку з 01.04.2018 року по теперішній час.
Відповідно до умов зазначеного договору позивач зобов`язаний проводити поточні і капітальні ремонти у житловому будинку, належно утримувати і ремонтувати спільне майно будинку та його прибудинкової території, послуга полягає у забезпеченні належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Перелік складових послуг та їх періодичність, вартість зазначена в додатку №2 до договору № 011 від 09.02.2018 року та додатковій угоді від 01.12.2018 року. Згідно пунктів 1.1; 2.1.; 2.2.; 2.3.; 5.2 договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, відповідач зобов`язаний щомісячно не пізніше ніж до 25 числа місяця, що настає за розрахунковим, проводити оплату послуг, на розрахунковий рахунок ТОВ «Центробуд». 
Пунктом 2 ст. 12 Закону України № 417-VIII “Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку” визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбаченого іншого порядку розподілу витрат. 
Відповідно ст.15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від імені співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником, уповноваженим на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. 
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком належить до житлової послуги. Учасниками правовідносин є споживач та управитель - ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги ». 
Відповідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 . 
Відповідач є одноособовим власником нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , в зв`язку з чим є співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та споживачем послуг наданих багатоквартирному будинку та покладається обов`язок по оплаті послуги з управління багатоквартирним будинком 
Вимогами ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, наймачі, орендарі та власники житлових або нежитлових приміщень в житловому будинку зобов`язані брати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно площі, яка їм належить на праві власності або праві користування. 
В свою чергу ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання, не проводив оплату послуг з управління багатоквартирним будинком наданих ТОВ «Центробуд», що призвело до порушення договірних зобов`язань та виникнення заборгованості по послугам з управління будинком. 
Зі своєї сторони ТОВ «Центробуд» виконав зобов`язання по договору, надав послуги з управління багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 в період з 01.04.2018 року по 29.02.2020 року, але відповідач не сплатив їх, в результаті чого утворилась заборгованість, станом на 01.03.2020 року, в сумі 6965,70 грн. 
Положенням статті 625 ЦК України визначено, що боржник який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Тому, в зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання, боржнику нарахована сума індексу інфляції за період з 01.04 2018 року по 29.02.2020 року – 271 грн. 37 коп. та 3% річних за період з 01.04 2018 року по 29.02.2020 року – 197 грн. 24 коп., яка підлягає оплаті. Виникла заборгованість не погашена до теперішнього часу.
Заочним рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2020 року позов Товариства з обмеженої відповідальністю «Центробуд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по житлово- комунальним послугам – задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженої відповідальністю «Центробуд» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2018 року по 29.02.2020 року, у розмірі 6 965 грн. 70 коп., 3% річних від простроченої суми, в розмірі 197 грн. 24 коп. та інфляційні втрати, в розмірі 271 грн. 38 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженої відповідальністю «Центробуд»  витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. 00 коп.
Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 грудня 2020 року в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2020 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженої відповідальністю «Центробуд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по житлово - комунальним послугам відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.
Вказує, що про наявність заочного рішення та виконавчого провадження йому стало відомо тільки 05 листопада 2020 року, коли він не зміг зняти грошові кошти з карткового рахунку, оскаржуване рішення відповідач отримав 06 листопада 2020 року.
Зазначає, що суд першої інстанції жодним чином його про розгляд справи не повідомляв, що свідчить про неналежне повідомлення його про час та дату судових засідань по справі. Повернення судової повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом неналежного інформування його про час і місце розгляду справи, також, це не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.
Вважає, вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими, оскільки договір на який посилається позивач не підписаний відповідачем, до позовної заяви не додано будь-яких доказів про приєднання відповідача ОСОБА_1 до Договору № 011 від 09.02.2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, також матеріали справи не містять згоди відповідача на отримання житлово-комунальних послуг позивача та факт їх надання позивачем. Фактично всі послуги по утриманню, ремонту приміщення та його прибудинкової території, відповідач здійснює за власний рахунок.
ОСОБА_1 надає свій розрахунок заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат, та вважає, що відповідні розрахунки надані позивачем є односторонніми арифметичними розрахунками, які не можуть слугувати належним доказом безспірності розміру грошових вимог заявника до боржника.
На думку відповідача, оскільки загальна площа нежитлового приміщення, за яким рахується борг становить 43,7 кв.м., щомісячна плата складає 4200 грн/кв.м., щомісячна плата за надані послуги повинна складати 183,54 грн. ( 4200 х 43,7), а не 336,00 грн., відповідно до розрахунку позивача. Отже загальна сума за весь період заборгованості буде складати 4221,42 грн. (183,54 х 23) проте, не 6965,70 грн., як вказує позивач. Не відповідає дійсній сумі і нарахована сума інфляції, на думку відповідача, вона повинна складати 146,41 грн. і нараховані 3% річних – 109,21 грн.
Зазначає, що позивач не довів суму заборгованості, проте, це є його обов`язком.
Також, вказує, що у суді першої інстанції представляв інтереси позивача неналежний представник, оскільки відповідно до довіреності, яка міститься у матеріалах справи – представнику ОСОБА_2 довіряється представляти інтереси підприємства ТОВ «Житлокомцентр», в той час коли позивачем по справі є ТОВ «Центробут».
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_1 , який наполягав на доводах апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги позивача та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2018 року по 29.02.2020 року у розмірі 6 965 грн. 70 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 197 грн. 24 коп. та інфляційні втрати в розмірі 271 грн. 38 коп., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог. 
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Апеляційна скарга відповідача  ОСОБА_1 обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за відсутності відповідача, без належного повідомлення його про дату, час та місце розгляду справи.
Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка не є обов`язковою.
Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно ж ч. 8 цієї статті днем вручення судової повістки є:  день вручення судової повістки під розписку;  2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;  4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 15 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 11 червня 2020 року (а.с. 60-61).
Всі повідомлення, які були направлені відповідачу судом першої інстанції про розгляд справи, повернулись на адресу суду першої інстанції без особистого вручення адресату або без вручення з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» ( а.с. 67,68,70).
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.
Учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункти 2, 3 частини першої статті 43 ЦПК України).
Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Всупереч вищенаведеним нормам процесуального права, положенням Конвенції та практиці ЄСПЛ суд першої інстанції розглянув і вирішив справу за відсутності відповідача, щодо якого немає відомостей про його належне повідомлення про час і місце розгляду справи, що є порушенням права на доступ до правосуддя та статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Віктор Назаренко проти України» від 03 жовтня 2017 року та у справі «Лазаренко та інші проти України» від 27 червня 2017 року).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_1 , без обов`язкового належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим скасовує рішення суду на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Центробуд» та співвласники багатоквартирного будинку (власники квартир або нежитлових приміщень) за адресою: АДРЕСА_1 , в особі ОСОБА_3 , уклали договір № 011 від 09.02.2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (а.с. 6-8).
Відповідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 (а.с.12).
Відповідно до умов договору № 011 від 09.02.2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, Товариство з обмеженою відповідальністю «Центробуд» зобов`язане проводити поточні і капітальні ремонти у житловому будинку, належно утримувати і ремонтувати спільне майно будинку та його прибудинкової території, послуга полягає у забезпеченні належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Перелік складових послуг та їх періодичність, вартість зазначена в додатку № 2 до договору № 011 від 09.02.2018 року та додатковій угоді від 01.12.2018 року. 
Згідно пунктів 1.1; 2.1.; 2.2.; 2.3.; 5.2 договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, ОСОБА_1 зобов`язаний щомісячно, не пізніше ніж до 25 числа місяця, що настає за розрахунковим, проводити оплату послуг, на розрахунковий рахунок ТОВ «Центробуд». 
Відповідно до додатку № 2 до договору № 011 від 09.02.2018 року з Управління багатоквартирним будинком, договірний тариф з утримання будинку та прибудинкової території у спірному будинку складає 4,2000 грн./кв.м. ( а.с. 9).
ТОВ «Центробуд» виконав зобов`язання по договору, надав послуги з управління багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 в період з 01.04.2018 року по 29.02.2020 року, але відповідач не сплатив їх, в результаті чого утворилась заборгованість, станом на 01.03.2020 року, в сумі 6965,70 грн.( а.с. 13).
Положенням статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Тому, в зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання,  ОСОБА_1   позивачем  нарахована сума індексу інфляції за період з 01.04 2018 року по 29.02.2020 року  - 271 грн. 37 коп. та 3% річних за період з 01.04 2018 року по 29.02.2020 року - 197 грн. 24 коп., яка підлягає оплаті, згідно наданого до суду розрахунку ( а.с.14,15).
Спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для сплати відповідачем ОСОБА_1 на користь ТОВ «Центробуд» за період з 01.04.2018 року по 29.02.2020 року заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком у сумі 6 965, 70 грн., 3% річних у сумі 197,24 грн. та інфляційні втрати у сумі 271,38 грн., всього 7 434,32 грн.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем комунальних послуг є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, а їх виконавцем - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.
Обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах кореспондує обов`язок виконавця забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів (ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком належить до житлової послуги. 
Учасниками правовідносин є споживач та управитель - ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». 
 Пунктом 1 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають  в себе витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію,   проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна   у багатоквартирному будинку , витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку, витрати на сплату винагороди управителю та інші витрати. 
Ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою ст. 625 ЦК України. (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2023цс15 від 16 грудня 2015 р.).
В апеляційній скарзі відповідача  ОСОБА_1  вказував, що договір на який посилається позивач не підписаний відповідачем, до позовної заяви не додано будь-яких доказів про приєднання відповідача ОСОБА_1 до Договору № 011 від 09.02.2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, також матеріали справи не містять згоди відповідача на отримання житлово-комунальних послуг позивача та факт їх надання позивачем. 
Як вбачається з матеріалів справи, власником нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 , отже він є співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та споживачем послуг, наданих багатоквартирному будинку та на нього покладається обов`язок по оплаті послуги з управління багатоквартирним будинком, зокрема, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. 
Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги, в зв`язку з вищевикладеним колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача про відсутність укладеного договору між ним та позивачем щодо надання житлово-комунальних послуг.
Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, він є незмінним.
ОСОБА_1 , зазначає в апеляційній скарзі про те, що він фактично всі послуги по утриманню, ремонту приміщення та його прибудинкової території, здійснює за власний рахунок.
Відповідно до принципу змагальності цивільного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.
Крім того, належних і допустимих доказів того, що відповідач не користується послугами позивача та всі послуги по утриманню, ремонту приміщення та його прибудинкової території, здійснює за власний рахунок, матеріали справи не містять.
Також, такі твердження спростовані актами виконаних робіт за 2018-2019 роки, які містяться у матеріалах справи.
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеєр Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands») від 27.10.93, заява №14448/88, §33).
Створення рівних можливостей учасникам процесу в доступі до суду та до реалізації та захисту їхніх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми   боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Аналогічне положення міститься у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року  у  справ і   № 6-2129цс16 .
Колегією суддів перевірено надані сторонами розрахунки боргу за послуги з управління багатоквартирним будинком з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, та визнано обґрунтованими розрахунки, надані відповідачем, в зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженої відповідальністю «Центробуд» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги, за період з 01.04.2018 року по 29.02.2020 року, у розмірі 4221 грн. 42 коп., 3% річних від простроченої суми, в розмірі 109 грн. 21 коп. та інфляційні втрати в розмірі 146 грн. 41 коп.
Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Центробуд».  
Відповідно до ч.2, ч.13 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Центробуд» підлягає стягненню судовий збір, в розмірі 1193 грн. 57 коп.
Керуючись ст.ст. 367, 374, п.3 ч. 3 ст. 376, п.1,п.4 ч. 1 ст. 376, 381-383 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ: 
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженої відповідальністю «Центробуд» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по житлово- комунальним послугам – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженої відповідальністю «Центробуд» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги, за період з 01.04.2018 року по 29.02.2020 року, у розмірі 4221 грн. 42 коп., 3% річних від простроченої суми, в розмірі 109 грн. 21 коп. та інфляційні втрати в розмірі 146 грн. 41 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженої відповідальністю «Центробуд»  витрати по сплаті судового збору в сумі 1193 грн. 57 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 14 травня 2021 року.

Головуючий: 

Судді: