ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/3821/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 червня 2021 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:                      
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.
за участю секретаря судового засідання                    Головченко В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ44096797) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року (повний текст складено 28 грудня 2020 року) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень,-
в с т а н о в и л а:
Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС у Київській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.02.2020 №0002570512 та №0002580512.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що контрагент позивача ТОВ «Іноваційні Системи Прогресу» не могло поставити позивачу товари з огляду на відсутність виробничого і торгівельного обладнання, умов для здійснення господарської діяльності і малу кількість персоналу, що свідчить про неможливість здійснення господарської діяльності.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що обґрунтування апеляційної скарги зводяться до аналізу ЄРПН щодо не підтвердження господарських операцій по ланцюгу постачання без надання будь-якої оцінки наявним доказам, враховуючи, що позивачем долучено усі документи, що підтверджують здійснення відповідних господарських операцій, зокрема щодо оплати товару, його отримання, прийняття на склад та використання у власній господарській діяльності з метою отримання економічної вигоди. 
Протокольною ухвалою суду від 01.06.2021 задоволено клопотання Головного управління ДПС у Київській області щодо заміни відповідача (територіальний орган ДПС України - ГУ ДПС у Київській області з кодом ЄДРПОУ 43141377) правонаступником - ГУ ДПС у Київській області (відокремлений підрозділ ДПС України з кодом ЄДРПОУ44096797).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у період з 10.09.2019 по 16.12.2019 посадовими особами ГУ ДПС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «НВК «Техімпекс» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Іноваційні системи прогресу» (код ЄДРПОУ 30970487) за період з 01.03.2019 по 31.03.2019, за результатами якої складено акт від 23.12.2019 № 352/10-36-05-12/32499006, в якому зафіксовано порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3 п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на суму 4944152 грн та завищено від`ємне значення з ПДВ за березень 2019 року на суму 780296 грн (а.с.12-29 т.1).
За наслідками розгляду заперечень позивача на вказаний акт перевірки (а.с.41-45 т.1), рішенням від 30.01.2020 №2858/10/10-36-05-11 висновки акту перевірки залишені без змін (а.с.46-55 т.1).
На підставі вказаного акту ГУ ДПС у Київській області винесено податкові повідомлення-рішення від 03.02.2020:
- №0002570512, яким збільшено грошове зобов`язання з ПДВ на 7416228,00 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням - 4944152,00 грн, за штрафними санкціями - 2472076,00 грн (а.с.33 т.1);
- №0002580512, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ за березень 2019 року на 780296,00 грн (а.с.34 т.1).
Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені в адміністративному порядку (а.с.57-66 т.1) та рішенням ДПС від 23.04.2020 №14191/6/99-00-08-05-02-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення залишено без змін (а.с.67-70 т.1).
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про дотримання ТОВ «НВК «Техімпекс» необхідних умов для формування податкового кредиту та про відсутність у податкового органу підстав для здійснення оспорюваних донарахувань.
За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 9.1.3 п.9.1 ст.9 ПК України податок на додану вартість віднесено до загальнодержавних податків.
В силу п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктами 198.2, 198.3 ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).
Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).
В силу вимог п.201.4 ст.201 ПК України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця.
Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
В силу п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
З акту перевірки позивача вбачається, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються на документальному не підтвердженні господарських операцій між позивачем та ТОВ «Іноваційні системи прогресу».
Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст.3 ГК України).
Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Як вбачається з вищенаведених норм, обов`язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження. Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків.
За таких обставин, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «НВК «Техімпекс» зареєстроавне в ЄДРПОУ 05.06.2003 та до основних видів діяльності товариства за КВЕД належить « 30.40 Виробництво військових транспортних засобів» (а.с.130-139 т.1).
06.11.2018 між позивачем (Покупець) та ТОВ «Іноваційні системи прогресу» (Продавець) було укладено договір купівлі-продажу №09/2019 (а.с.146-148 т.2), за умовами якого продавець зобов`язується у встановлений договором термін поставити покупцеві: комплект запасних частин та деталей до самохідної техніки (далі - товар), у кількості та за цінами, зазначеними у Договорі, а покупець - прийняти і оплатити товар. Пунктом 1.2 договору визначено, що найменування, асортимент, одиниці виміру товару, кількість, за необхідності інші характеристики, визначаються актами приймання передачі або видаткових накладних, що є його невід`ємною частиною та скріплюється печатками обох сторін. Розділом ІІІ договору сторони погодили, що продавець повинен передати (поставити) покупцю товар, якість якого відповідає вимогам, викладеним у відповідних Національних стандартах України для даного виду продукції. Партія товару має супроводжуватися видатковими накладними або актами приймання передачі. Товар може бути не новим, або тим що був у використанні. Згідно з п.3.1-3.3 договору загальна сума договору складається із сум видаткових накладних або актів приймання передачі товарів які були виписані та підписаними сторонами на протязі дії даного договору, які є невід`ємною частиною цього договору. Покупець розраховується з продавцем протягом одного року від дати передачі товарів та підписання сторонами видаткової накладної актів приймання передачі товарів на передачу товарів. Всі розрахунки по даному договору здійснюються в національній валюті України. Розділом ІV договору обумовлено поставку товарів, згідно якого термін поставки товару: протягом 6 шести календарних місяців з моменти отримання продавцем попередньої оплати згідно п.3.1. даного договору. Місце поставки товару - склад покупця. Доставка товару здійснюється автомобільним або іншим транспортом за рахунок продавця. Всі витрати та ризики, пов`язані зі здійсненням поставки товару несе продавець. Право власності на товар та всі ризики переходять від продавця до покупця в момент передачі товару. Факт отримання товару підтверджується підписом особи, що здійснює приймання товару, на видатковій накладній або актів приймання передачі товарів, складеній продавцем, де обов`язково зазначаються найменування, кількість товару, одиниця виміру, ціна одиниці виміру та загальна вартість поставленої партії товару.
На підтвердження фактичного виконання умов вказаного договору позивачем додано до матеріалів справи копії первинних документів, зокрема, належним чином складені та скріплені печатками та підписами сторін видаткові накладні за березень 2019 року (а.с.214 т.2 - а.с.143 т.4), акти приймання-передачі товару (а.с.78-145 т.2).
Факт здійснення повної оплати за придбаний товар з урахуванням умов договору №09/2019 від 06.11.2018 про терміни розрахунків підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень з відмітками банку про проведення, в призначенні яких відображено, що оплата здійснюється за комплектуючі та запчастини згідно з договором №09/2019 від 06.11.2018 (а.с.121-129 т.1, а.с.76-77 т.2).
За результатами проведення відповідних господарських операцій з придбання товару (за першою подією - отримання товару), ТОВ «Іноваційні системи прогресу» виписало на адресу позивача податкові накладні: №9 від 21.03.2019 на суму  3647520,00 грн (у т.ч. ПДВ - 607920,00 грн); №10 від 21.03.2019 на суму 3886800,00 грн (у т.ч. ПДВ - 647800,00 грн); №11 від 21.03.2019 на суму 3900000,00 грн (у т.ч. ПДВ - 650000,00 грн); №12 від 21.03.2019 на суму 4423200,00 грн (у т.ч. ПДВ - 737200,00 грн); №13 від 18.03.2019 на суму 4116000,00 грн (у т.ч. ПДВ - 686000,00 грн); №14 від 18.03.2020 на суму 5113200,00 грн (у т.ч. ПДВ - 852200,00 грн); №15 від 20.03.2020 на суму 4656768,00 грн (у т.ч. ПДВ - 776128,00 грн); №16 від 25.03.2019 на суму 4603200,00 грн (у т.ч. ПДВ - 767200,00 грн); № 25 від 31.03.2019 на суму 2253278,04 грн (у т.ч. ПДВ - 375546,34 грн); №26 від 31.03.2019 на суму 2748633,60 грн (у т.ч. ПДВ - 458105,60 грн) (а.с.110-120 т.1).
Ділова мета та використання придбаних позивачем товарів (комплектуючих до самохідної техніки та запчастин для транспортних засобів) у власній господарській діяльності підтверджується наявними в матеріалах справи копіями калькуляцій договірної ціни із розшифровками, за якими придбаний у ТОВ «Іноваційні системи прогресу» товар був використаний при виробництві, модернізації, ремонті військової техніки (БТР, БРЕМ, БРДМ тощо) для потреб Міністерства оборони України при виконанні державних оборонних замовлень за державними контрактами (а.с.144 т.4 - а.с.130 т.9).
Згідно зі ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, позивачем дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійснених господарських операцій з ТОВ «Іноваційні системи прогресу» первинними документами, у відповідності до вимог п.44.1 ст.44 ПК України, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подані позивачем докази підтверджують реальні зміни у майновому стані сторін та дають підстави вважати, що господарські операції, спрямовані на виконання вказаних правочинів, дійсно відбулися та є економічно виправданими.
Посилання контролюючого органу на можливі порушення вимог податкового законодавства контрагентом позивача та контрагентами другого і третього порядку в жодному разі не може бути підставою для висновку про нереальність господарських операцій за укладеним договором.
Твердження контролюючого органу про відсутність в оренді у контрагента позивача складських приміщень, виробничих потужностей та незначна кількість персоналу товариства не може свідчити про неможливість здійснення ним господарських операцій з реалізації товару в якості посередника, при цьому така продукція могла бути придбана у юридичних та фізичних осіб, які не є платниками ПДВ, а тому колегія суддів відхиляє доводи відповідача про не підтвердження придбання відповідних товарів за результатами аналізу ЄРПН.
Факт здійснення господарських операцій позивача з контрагентом ТОВ «Іноваційні системи прогресу»  підтверджується наявними матеріалами справи.
Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в таких документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Будь якої інформації щодо наявності такого, що набрав законної сили вироку суду, в якому встановлено обставину щодо фіктивності господарських операцій між позивачем та його контрагентом відповідачем надано не було, а судом не встановлено.
Суд звертає увагу, що про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Зазначена позиція була неодноразово висвітлена Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема у постанові від 18.03.2020 у справі №826/18952/14.
Наявність певної податкової інформації, одержаної від інших підрозділів податкового органу чи з інформаційних систем державної податкової служби, що не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарських операцій платника податків, однак, не є беззаперечним доказом того факту, що в дійсності не відбувалося отримання (постачання) платником податків товарів (роботи, послуг) по господарським операціям з його контрагентами.
Також відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження фактичної відсутності у контрагента позивача об`єктивної можливості здійснення господарської діяльності, адже комерційна діяльність не завжди вимагає наявності власних основних засобів, значної кількості персоналу, оскільки наявна можливість укладення договорів оренди, найму тощо, або виконувати посередницькі функції при здійсненні операцій з купівлі продажу товарів (робіт/послуг).
До суду апеляційної інстанції скаржником подано копії матеріалів кримінального провадження №22020000000000093 від 06.05.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.201, ч.3 стю212 КК України (а.с.43-230 т.10), яке жодним чином не стосується позивача та не містить будь-якої інформації по господарським операціям позивача з ТОВ «Іноваційні системи прогресу», однак в даних матеріалах міститься протокол огляду місцевості від 20.03.2021, за яким старшим уповноваженим на ОВО 1 відділу 1 управління ДКІБ СБ України старшим лейтенантом Павленком І. при отриманні матеріалів стосовно можливого розташування ТОВ «Іноваційні системи прогресу» за адресою м.Київ, вул.Лебедєва-Кумача, 5,  встановлено, що за адресою м.Київ, вул.Лебедєва-Кумача, 5 знаходиться надземний пішохідний перехід, офісних та складським приміщень не виявлено, про що наявні відповідні фотоматеріали (а.с.66-69 т.10).
Колегія суддів звертає увагу, що з 2017 року вул.Лебедєва-Кумача в м.Києві перейменована на вул.Миколи Голего на підставі рішення Київської міської ради від 12 жовтня 2017 року №  189/3196 «Про перейменування вулиці у Солом`янському районі міста Києва» та за адресою м.Київ, вул.Миколи Голего, 5 розташований багатоповерховий житловий будинок з нежитловими приміщеннями і будь-який надземний пішохідний перехід за вказаною адресою відсутній.
Суд зазначає, що надземний пішохідний перехід (пішохідний міст) належить до об`єктів, яким не присвоюється власна поштова адреса, відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України  №137  «Про перелік об`єктів будівництва та нерухомого майна, яким не присвоюється адреса об`єкта будівництва, об`єкта нерухомого майна».
Наведене в повному обсязі спростовує зафіксовані в протоколі огляду місцевості від 20.03.2021 обставини щодо відсутності ТОВ «Іноваційні системи прогресу» за адресою місцезнаходження.
Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника. 
Втім відповідачем не подано жодних належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його безпосереднього постачальника ТОВ «Іноваційні системи прогресу», зокрема, вироку по кримінальній справі щодо вказаного контрагента позивача, в якому досліджувались відповідні господарські операції позивача, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект або інших відомостей, які можуть бути визначені як підстави та докази укладення угод з метою, що порушує публічний порядок. 
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постанові Верховного Суду від 23.07.2020, який має бути врахований судом при виборі та застосування норм права до спірних правовідносин.
Юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб. Крім того, порушення контрагентом позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку щодо фіктивність відповідних господарських операцій, належним чином підтверджених.
Здійснення господарської діяльності контрагентом, не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов`язок суб`єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента. 
Жодних доказів на підтвердження того, що позивач або його контрагент ТОВ «Іноваційні системи прогресу» не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань по спірним операціям та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, матеріали справи не містять, а відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, зворотного не доведено.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо відсутності реального вчинення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, а твердження податкового органу щодо відсутності реального здійснення господарських операцій спростовано наявними матеріалами справи.
Порушення іншими особами правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення платником податків вимог закону щодо формування даних податкової звітності, тому платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 09.10.2018 у справі №815/3459/17 та від 10.11.2020 у справі №822/6302/15.
Подані до матеріалів справи протоколи допиту свідків не стосуються позивача та його прямого контрагента, а стосуються інших юридичних осіб, з якими господарських взаємовідносин позивач не мав.
Будь-яких доказів наявності у ТОВ «Іноваційні системи прогресу» статусу фіктивного суб`єкта господарювання матеріали справи не містять.
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів вважає, що господарські операції між позивачем та ТОВ «Іноваційні системи прогресу» фактично відбулись, мали наслідком зміни в майновому стані сторін правочину, спричинили підстави для відображення таких операцій в бухгалтерському та податковому обліку, що свідчить про безпідставність висновків контролюючого органу за результатами перевірки позивача, викладених в акті перевірки від 23.12.2019 № 352/10-36-05-12/32499006 та наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області -  залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Повний текст постанови виготовлено 07 червня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                                                   Н.В.Безименна

Судді                                                                                                    Л.В.Бєлова

                                                                                                    А.Ю.Кучма