УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 червня 2021 року
м. Київ
справа № 592/10342/20
провадження № 51 - 424 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Полтавського апеляційного суду від                         29 березня 2021 року,
встановив:
За вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 грудня 2020 року ОСОБА_5 засуджено за  ч. 4 ст. 187 КК із застосуванням ст. 69 КК у виді               4 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна, окрім житла.
Стягнуто з ОСОБА_5 :
- на користь Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації 1456,40 грн витрат на лікування потерпілої від злочину.
- на користь Комунального некомерційного підприємства  Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» 32327,46 грн витрат на лікування потерпілої від злочину.
- на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за залучення експертів для проведення експертиз на загальну суму – 4576,60 грн
Вироком Полтавського апеляційного суду від 29 березня 2021 року вказаний вирок в частині призначення покарання скасовано.
Ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК, покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, окрім житла.
В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін.  
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4  порушує питання про перегляд вироку апеляційного суду у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого                              (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону захисником не дотримано, оскільки, посилаючись на порушення кримінального процесуального закону, захисник у касаційній скарзі не навів належного обґрунтування допущення судом апеляційної інстанцій таких порушень норм права, які могли б тягнути за собою скасування оскаржуваного судового рішення відповідно до норм, передбачених статтею 438 КПК, з огляду на зміст положень статей 370, 412, 413, 420 цього Кодексу. 
Викладені захисником у касаційній скарзі доводи стосуються, на його думку, неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, що не є предметом розгляду суду касаційної інстанції. 
Крім того, касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів його апеляційної скарги.
Крім цього, повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено ст. 436 КПК. Відповідно до її змісту суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак викладені у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають вимогам вищевказаної статті, оскільки захисник в прохальній частині касаційної скарги вказує вимогу, щодо скасування вироку апеляційного суду – залишивши в силі вирок місцевого суду або скасування вироку апеляційного суду – з направленням справи на новий розгляд судом апеляційної інстанції.
З огляду на те, що касаційна скарга захисника не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_4  без руху і встановити семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                       ОСОБА_2                                   ОСОБА_3