ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/1360/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Клименчук Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 

головуючого судді:	Черпіцької Л.Т.	
суддів:	Пилипенко О.Є., Собківа Я.М.,	
 за участю секретаря:	 Зуєнка Д.П.        	

за участю: 
представника позивача Ковальчук Т.О., 
представника відповідача Фалько М.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні   апеляційну скаргу   Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНД КОНТРАКТ"   на ухвалу   Окружного адміністративного суду м. Києва від   "25" січня 2021 р. про забезпечення позову  у справі до подання позовної заяви   Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНД КОНТРАКТ"   до   Державної екологічної інспекції Столичного округу   про визнання протиправним та скасування припису  ,- 
В С Т А Н О В И Л А: 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Сенд Контракт» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до Державної екологічної інспекції Столичного округу про визнання протиправним та скасування припису від 24.12.2020.
У заяві про забезпечення позову Позивач просить суд зупинити дію припису Відповідача від 24.12.2020.
В обґрунтування даної заяви Позивач посилався на очевидну протиправність припису Відповідача від 24.12.2020. Зазначав, що перевірку, результати якої оформлено актом від 24.12.2020 №02-461 проведено з порушеннями норм законодавства та без визначених законодавством підстав. Позивачем зазначено про те, що строком виконання оскаржуваного припису є 25.01.2021 та після його виконання дію припису буде вичерпано і відновлення порушеного права ТОВ «Сенд Контракт» стане неможливим.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від  25 січня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.  В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що  припис - це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Вважає, що в оскаржуваному приписі  від 24.12.2020 відсутні жодні вимоги щодо усунення порушень законодавства та перевіркою не встановлено, що позивачем допущено якісь порушення. Крім того зазначає, що не забезпечивши позов шляхом зупинення дії припису від 24.12.2020р., позивач не зможе реалізувати в  подальшому своє право на судовий захист, а сам припис буде вважатися невиконаним, що може потягнути за собою зупинення дії спеціального дозволу на підставі п.п.5 п.21 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.04.2011 №615.  
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частинами першою третьою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1)зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Згідно Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятий Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.
З наведеного вбачається, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні.
Отже, згідно з вимогами чинного законодавства, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.
При цьому співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним приписом від 24.12.2020 приписано надати до Державної екологічної інспекції Столичного округу завірені належним чином документи, згідно переліку, а також забезпечити доступ державному інспектору з охорони навколишнього природного середовища Столичного округу до місця здійснення господарської діяльності ТОВ «Сенд Контракт».
Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.
Колегія суддів вважає, що протиправність оскаржуваного припису не є очевидною та підлягаю доведенню в ході розгляду адміністративної справи щодо оскарження такого припису.
Скаржником не доведено, яким чином надання відповідачу витребуваних копій документів та забезпечення доступу до місця здійснення господарської діяльності ТОВ «Сенд Контракт» призведе до завдання шкоди Товариству та неможливості або складності у відновленні попереднього стану позивача.
Колегія суддів зазначає, що твердження позивача про існування визначених у  статті 150 КАС України  обставин для вжиття заходів забезпечення позову є помилковими.
Наявність ознак протиправності рішення відповідача та його наслідків може бути виявлена судом на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на практику Верховного Суду від 08.10.2020р. у справі №166зп-20/160 та від 16.09.2020р. у справі №826/9694/17 не заслуговують на увагу, оскільки обставини у вказаних справах не є подібними зі справою №640/1360/21.
Щодо інших доводів скаржника, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки вона не містить обґрунтувань, які могли б бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції. 
Керуючись ст. ст. 241, 242, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА: 
Апеляційну скаргу   Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНД КОНТРАКТ"   залишити без задоволення, а ухвалу   Окружного адміністративного суду м. Києва від   "25" січня 2021 р.   - без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень   ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено   "21" квітня 2021 р. 

Головуючий суддя	Л.Т.Черпіцька 	
Судді:	О.Є. Пилипенко 	
 	Я.М. Собків