ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року	Львів	Справа № 380/12472/20 пров. № А/857/7927/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Затолочного В.С., Качмара В.Я. 
з участю секретаря судового засідання     Квітовськї Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про   визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання здійснити перерахунок за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року (суддя першої інстанції Братичак У.В., м. Львів, повний текст складено 10.03.2021)
В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення № 8893-8993/Б-52/8-1300/20   від 24.12.2020 про відмову у перерахунку пенсії; зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням довідок №609-05.0-31 від 19.12.2019 та № 202-5.0-31 від 26.02.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця з 01.01.2020 згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, оформлене листом № 8893-8993/Б-52/8-1300/20   від 24.12.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок №609-05.0-31 від 19.12.2019 та № 202-5.0-31 від 26.02.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця з 01.01.2020 року та здійснити виплату пенсії, з врахуванням виплачених сум. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн 80 коп.
Не погодившись із рішенням, вважаючи таке безпідставним, необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Просить скасувати оскаржене рішення 05.03.2021 та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що на підставі рішення суду ОСОБА_1 було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та встановлено розмір пенсії, який вона отримувала до переведення на пенсію за Законом № 1058. Відтак, у відповідача відсутні підстави для врахування довідок № 609-05.0-31 від 19.12.2019 та № 202-5.0-31 від 26.02.2020 про складові заробітної плати для переведення на попередню пенсію державного службовця. Окрім того, нормами Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу» не передбачено здійснення перерахунків пенсій державних службовців. Також апелянт стверджує, що судом безпідставно відмовлено Головному управлінню у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, оскільки, довідки надані позивачем до даної позовної заяви, а саме № 609-05.0-31 від 19.12.2019 та № 202-5.0-31 від 26.02.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця вже були предметом розгляду Львівським окружним адміністративним судом у справі № 380/964/20.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. 
У судовому засіданні представник відповідача Цимбор Н.Я. підтримала вимоги апеляційної скарги та надав пояснення, аналогічні викладеним в ній. 
ОСОБА_1 заперечила вимоги апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 07.05.2010 отримувала пенсію, яку первинно було обчислено за нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.
З 01.03.2019 в автоматичному режимі ОСОБА_1 за матеріалами пенсійної справи переведено на пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, оскільки розмір пенсії обчислений згідно із нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  виходив більший.
21.12.2019 позивач звернулась до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області та просила перевести її на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІ та здійснити призначення, перерахунок та виплату недоотриманих сум пенсії, виплачувати пенсію державного службовця за віком відповідно до наданих довідок 609-05.0-31 та 610-05.0-31 від 19.12.2019.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.01.2012 за №8237Б-2011.03-06 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні та перерахунку пенсії.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/964/20 визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсії № 6 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області №8237Б-2011.03-06 від 02.01.2020 про відмову у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити призначення, перерахунок та виплату недоотриманих сум пенсії і виплати пенсію державного службовця за віком відповідно до п. 12 Розділу XI Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015, Закону України «Про державну службу» №3723, відповідно до наданої довідки №609-05.0-31 від 19.12.2019   та довідки №202-5.0-31 від 26.02.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду   від 07.10.2020 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 скасовано та прийнято постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсії № 6 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №8/237/Б-20/11.03-06 від 02.01.2020 про відмову у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 на попередню пенсію згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з 01.01.2020 року та здійснити виплату пенсії з врахуванням виплачених сум.
На виконання рішення суду відповідач перевів ОСОБА_1 з 01.01.2020 з пенсії за віком, обчисленої відповідно до Закону України № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України № 3723 у раніше призначеному розмірі.
30.11.2020 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, до якої було додано довідки №609-05.0-31 від 19.12.2019 та №202-5.0-31 від 26.02.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №8893-8993/Б-52/8-1300/20 від 24.12.2020 відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на те, що з 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII. Згідно з пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» закону 889 втратив чинність Закон 3723, крім статті 37, якою передбачено право державних службовців на призначення пенсії за віком. Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №від 14.029.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», визначено право на призначення пенсії державного службовця на умовах Закону 889, якщо до набрання чинності Законом 889 не призначалась пенсія відповідно до Закону 3723, що діяв до 01.05.2016. Проведення перерахунків раніше призначених пенсій державним службовцям Законом 889 не передбачено. Відтак, правових підстав для перерахунку пенсії немає.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. Отже, враховуючи, що позивачем разом із заявою про переведення на інший вид пенсії були подані довідки №609-05.0-31 від 19.12.2019 та №202-5.0-31 від 26.02.2020 про складові заробітної плати державного службовця, відповідачем протиправно не було враховано вказані довідки при переведенні на інший вид пенсії.
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Згідно вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 (втратив чинність, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015), Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 (в редакції чинній, станом на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (в редакції чинній, станом на момент виникнення спірних правовідносин), Порядком призначення пенсій деяким категорій осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 (в редакції чинній, станом на момент виникнення спірних правовідносин).
З 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 7323-ХІІ від 16.12.1993.
Згідно частини першої статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу» лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 899, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723 вік і страховий стаж.
При цьому право на пенсію одержують зазначені в пунктах 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII особи, які мають необхідний стаж державної служби, страховий стаж та відповідний вік і в жодному із зазначених вище Законів не зазначається, що таке право особа одержує при умові, що їм раніше пенсія за Законом № 3723-ХІІ не призначалася.
Встановлено, що з 01.03.2019 в автоматичному режимі ОСОБА_1 за матеріалами пенсійної справи переведено на пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, оскільки розмір пенсії обчислений згідно із нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виходив більший.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду підтверджено право позивача на переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону 3723. Таким чином, на час звернення позивачки щодо переведення на пенсію державного службовця, остання перебувала на пенсії за віком, обчисленої відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Виконуючи вказане вище судове рішення, та перевівши позивачку на пенсію державного службовця відповідно до Закону України № 3723, відповідач встановив їй попередній розмір пенсії, що існував до автоматичного переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України № 1058. 
Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV визначено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до частини першої статті 10, частиною третьою статті Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Отже, переведення особи з одного виду пенсії на інший вид пенсії проводиться на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
Встановлено, що ОСОБА_1 разом із заявою про переведення на інший вид пенсії були подані довідки №609-05.0-31 від 19.12.2019 та №202-5.0-31 від 26.02.2020 про складові заробітної плати державного службовця.
Однак, відповідачем протиправно не було враховано вказані довідки при переведенні на інший вид пенсії.
Таким чином, судом першої інстанції правильно задоволено позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування рішення, оформлене листом № 8893-8993/Б-52/8-1300/20 від 24.12.2020 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок №609-05.0-31 від 19.12.2019 та № 202-5.0-31 від 26.02.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця з 01.01.2020 року та здійснити виплату пенсії, з врахуванням виплачених сум.
Щодо доводів відповідача про закриття провадження у даній справі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 
Із матеріалів справи видно, що предметом оскарження у даній справі є відмова відповідача, оформлена листом № 8893-8993/Б-52/8-1300/20 від 24.12.2020 року, в той час як предметом оскарження у справі № 380/964/20 була відмова відповідача №8/237/Б-20/11.03-06 від 02.01.2020 у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.
Крім того, суд апеляційної інстанції у постанові від 07.10.2020 у справі №380/964/20 зазначив, що позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії з урахуванням довідок про складові заробітної плати № 609-05.0-31 від 19.12.2019 та № 202-5.0-31 від 26.02.2020 є передчасними.
Таким чином, відсутні правові підстави для закриття провадження у даній справі.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 17.06.2021.