Постанова        
Іменем  України 
 
19 травня 2021 року                                                          
м. Київ
 
справа № 263/15912/17-ц
провадження № 61-8240св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю., Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.(суддя-доповідач)
 
учасники справи:
позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
третя особа за первісним позовом- приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське»,
відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_2 , 
третя особа за зустрічним позовом- приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт», 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2018 року в складі судді Шатілової Л. Г. та постанову Донецького апеляційного суду від 20 березня 2019 року в складі колегії суддів: Ткаченко Т. Б., Кочегарової Л. М., Попової С. А.,  
 
В С Т А Н О В И В:
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» (далі - ПрАТ «СТ «Іллічівське») про відшкодування майнової та моральної шкоди. 
 
Позовна заява мотивована тим, що 23 червня 2016 року приблизно об 11:58 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем NІSSAN NOTE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по просп. Будівельників у м. Маріуполі в напрямку від вул. Бахчиванджи до просп. Миру, наближаючись до перехрестя з вул. Італійською, проігнорувала жовтий сигнал світлофора, забороняючий подальший рух і виїзд на перехрестя, не зупинилася перед дорожньою розміткою 1.12 «Стоп-лінія», хоча мала таку технічну можливість, продовжила рух та здійснила виїзд на вказане перехрестя, внаслідок чого скоїла зіткнення з зустрічним автомобілем TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під її керуванням, який на той час вже перебував на даному перехресті та завершував маневр повороту на вул. Італійську. Внаслідок зіткнення, вона, як водій автомобіля TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримала тілесні ушкодження, а вказаний автомобіль, який належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, отримав механічні пошкодження. 
 
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля NІSSAN NOTE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед третіми особами була застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське» (поліс АЕ/4578905). Вона зверталася до ПрАТ «СТ «Іллічівське» з відповідною заявою про отримання страхового відшкодування, проте страховик виплату досі не здійснив. На теперішній час вказаний страховик позбавлений відповідної ліцензії, виплати по страховим випадкам не здійснює через відсутність коштів та припинив діяльність своїх офісів, що унеможливлює отримання страхової виплати. У зв`язку з чим, зазначила, що вона має право відмовитися від свого права вимоги до страховика і отримати повне відшкодування збитків від особи, яка їх завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка заподіяла шкоду, тому ОСОБА_2 зобов`язана відшкодувати їй матеріальну шкоду, яка складається з вартості відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 385085,56 грн, вартості проведеної експертної оцінки в розмірі 1500,00 грн. Також зазначала, що відповідач повинна відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн, яка полягає в тому, що внаслідок ДТП вона отримала численні тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, вона була змушена терпіти фізичний біль і страждання від їх отримання і лікування, тривалий час відчувала сильний головний біль, загальну слабкість, нудоту, біль у місцях забиття та підвивиху шийних хребтів, змушена відчувати сильні душевні переживання від того факту, що її автомобіль було сильно пошкоджено. Відповідач відмовляється відшкодувати шкоду, завдану пошкодженням її автомобіля, страхова компанія відповідача не виконує своїх зобов`язань. Вона більше року доводила в суді винуватість відповідача, з`ясовувала та здійснювала пошук страхової компанії відповідача, збирала документи, організовувала і оплачувала оцінку автомобіля, зверталась до адвоката, сплатила судовий збір. Усі ці дії змінили її життєвий уклад і негативним чином позначилися на душевному спокої.
 
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просила стягнути зі ОСОБА_2 на її користь 386585,56 грн на відшкодування майнової шкоди, 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та  4 505,87 грн судових витрат. 
 
У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (далі - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт») та просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь 158932,35 грн у відшкодування майнової шкоди, 15000 грн у відшкодування моральної шкоди та 2271,80 грн у відшкодування судових витрат.
 
На обґрунтування зустрічного позову зазначила, що внаслідок ДТП, яка сталася                     23 червня 2016 року транспортні засоби отримали механічні ушкодження. ОСОБА_1 порушила вимоги п.п.8.7.3 (в) та 10.1 Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП. Вказувала, що обидва водія у даній обстановці, яка склалася, перебували в рівних умовах при перетинанні даного перехрестя, оскільки в обох напрямках при ДТП був ввімкнений жовтий сигнал світлофору, тобто дії обох водіїв регламентувалися вимогами п. 8.11 ПДР України, відповідно до яких вони могли рухатися далі лише за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Вона, рухаючись прямолінійно через перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, діючи в рамках вимог п. 8.11 ПДР України, ніяким чином не створювала небезпеки іншим учасникам дорожнього руху (не виконувала будь-яких дій, які би потягли настання аварійної обстановки),
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , перед третіми особами була застрахована у ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт», поліс №5256950. Вона зверталася до ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» з відповідною заявою про отримання страхового відшкодування, проте страховик виплату досі не здійснив. Вважала, що ОСОБА_1 зобов`язана відшкодувати їй майнову шкоду, завдану у ДТП, а саме: суму матеріальних збитків в розмірі, рівному дійсній ринковій вартості транспортного засобу з терміном експлуатації, як на момент ушкодження, оскільки такий транспортний засіб відновлювати економічно недоцільно, і на дату експертної оцінки 23 червня 2016 року становить 156732,35 грн, вартість проведеної експертної оцінки на суму 2200,00 грн. Також просила відшкодувати їй моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона змушена відчувати сильні душевні переживання від того, що її автомобіль було повністю пошкоджено. Відповідач відмовляється відшкодувати шкоду, завдану пошкодженням автомобіля, страхова компанія відповідача не виконує своїх зобов`язань. Завдані збитки для неї дуже значні. У неї немає іншого автомобіля і вона залишилася без засобу пересування, вона була змушена займатися пошуком законних способів відшкодування заподіяної шкоди, більше року доводила в суді винуватість відповідача, з`ясовувала та здійснювала пошук страхової компанії відповідача, збирала документи, організовувала і оплачувала оцінку автомобіля, зверталась за допомогою до адвоката, сплатила судовий збір. Усі ці дії змінили її життєвий уклад і негативним чином позначилися на душевному спокої. У зв`язку з наслідками ДТП вона стала дратівливою, втратила сон, що негативним чином вплинуло на робочий процес та стосунки з близькими людьми, сім`єю.
 
Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області                                      від 21 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково.
 
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 155332,35 грн на відшкодування майнової шкоди, 8000 грн на відшкодування моральної шкоди та 1810,46 грн на відшкодування судових витрат, а всього 165142,81 грн.
 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
 
Позов ОСОБА_2 задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 95359,41 грн на відшкодування майнової шкоди, 5000 грн на відшкодування моральної шкоди та 1317,64 грн на відшкодування судових витрат, а всього 101677,05 грн.
 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок ДТП як                                   ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 своїми діями спричинили одна одній шкоду та зобов`язані її відшкодувати. Враховуючи ступінь вини кожного водія, беручи до уваги порушення ними Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, суд прийшов до висновку, що ступінь провини ОСОБА_1 становить 60%, відповідно ступень провини ОСОБА_2 становить 40%.
 
Стягуючи моральну шкоду, суд прийшов до висновку, що обидва учасника ДТП, у зв`язку з настанням останньої, перенесли душевні переживання від того, що їх автомобілі було пошкоджено, завдана шкода не відшкодована по теперішній час, вони залишилася без засобу пересування, були змушені займатися пошуком законних способів відшкодування заподіяної шкоди, що в свою чергу, призвело до змінили їх життєвого укладу і негативним чином позначилось на душевному спокої, негативно вплинуло на робочий процес та стосунки з близькими людьми, з сім`єю. При цьому, ОСОБА_1 внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, як ті, що потребують для свого лікування строк більше 6, але менше 21 дня, вона була змушена терпіти фізичний біль і страждання від їх отримання і лікування. Дотримуючись принципів розумності, виваженості та справедливості розгляду справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення вимог первісного та зустрічного позовів у частині стягнення моральної шкоди та вважав доцільним стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1                   8000 грн, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 грн.
 
Постановою Донецького апеляційного суду від 20 березня 2019 року рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 листопада                    2018 року змінено в частині відшкодування майнової шкоди та судових витрат. 
 
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 113134,14 грн та судового збору, понесеного у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції 1376,09 грн.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди 66109,41 грн, судового збору 928,71 грн та витрат за проведення автотоварознавчого дослідження 899,36 грн, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.
 
Це ж рішення в частині стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди 8000,00 грн і в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди 5000,00 грн залишено без змін.
 
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат зі сплати судового збору 1771,01 грн у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат зі сплати судового збору 2401,61 грн та витрат за проведення експертизи 1217,50 грн у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
 
Апеляційний суд, погодившись із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для відшкодування майнової та моральної шкоди як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 , змінив рішення в частині відшкодування ОСОБА_2 майнової шкоди заподіяної у зв`язку з пошкодженням автомобіля NІSSAN NOTE, державний номерний знак НОМЕР_1 визначивши його у розмірі 66 109,41 грн (156732,35 грн (ринкова вартість автомобіля до ДТП) - 46550,00 грн (вартість автомобіля після ДТП)*60% (ступінь вини ОСОБА_1 )=66109,41 грн), з урахуванням висновку експерта від 04 березня 2019 року № 2/03. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У квітні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 у повному обсязі. Змінити рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог                    ОСОБА_1 , визначити ступінь вини ОСОБА_2 у ДТП у розмірі 99%, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. 
 
У іншій частині рішення судів не оскаржується, а тому у відповідності до вимог частини першої статті 400 ЦПК України касаційним судом не переглядається. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції безпідставно застосовано вимоги статті 396 ЦК України та визнано водія ОСОБА_2 особою, яка має речове право на чуже майно (користувачем), що відповідно до вимог статті 412 ЦПК України є підставою для скасування постанови та рішення суду першої інстанції в частині вимог ОСОБА_2 . При цьому, заявник вважає, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі розгляду справи, неправомірно призначив судову експертизу та прийняв постанову на підставі нових доказів, зокрема висновку 2/03, чим порушив норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Також зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно визначив розмір майнової шкоди, спричиненої ОСОБА_1 , при цьому вийшов за межі апеляційного розгляду справи, адже у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 не оскаржувала рішення суду першої інстанції в частині розміру шкоди і не заперечувала проти розрахунку шкоди ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції. Позовні вимоги ОСОБА_2 до неї вважає передчасними, оскільки її відповідальність була застрахована у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» до якої позовні вимоги не заявлені, отже вимоги статті 1194 ЦК України судом безпідставно не застосовано. 
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.  
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Судом установлено, що постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Донецькій області від 30 серпня 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 червня 2016 року за статтею 286 частини 1 КК України, було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 частини 1 КК України, копію вказаної постанови було спрямовано до УПП в м. Маріуполі для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення пунктів 8.7.3.г, 8.10 ПДР України (т.1 а.с.10-11).
 
Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області                           від 14 вересня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а саме в тому, що вона                                 23 червня 2016 року приблизно об 11:58 год., керуючи автомобілем NІSSAN NOTE, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Маріуполі в районі перехрестя                                           просп. Будівельників та вул. Бахчиванджи, проігнорувала жовтий сигнал світлофора, забороняючий подальший рух і виїзд на перехрестя, та не зупинилася перед дорожньою розміткою 1.12 «Стоп-лінія», внаслідок чого скоїла зіткнення з зустрічним автомобілем TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , тим самим порушила п. п. 8.7.3.г, 8.10 ПДР України, автомобілі отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_1 тілесні ушкодження (т.1 а.с.13).
 
Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 22 вересня 2016 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а саме в тому, що вона 23 червня 2016 року приблизно об 11:58 год., керуючи автомобілем TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 , в м. Маріуполі в районі перехрестя просп. Будівельників та                            вул. Бахчиванджи, при зміні напрямку руху не переконалася, що це буде безпечним, при повороті ліворуч не надала дорогу транспортному засобу NІSSAN NOTE, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався у зустрічному напрямку по головній дорозі, у результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, також призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн на користь держави (т.1 а.с.145).
 
Постановою Апеляційного суду Донецької області від 22 травня 2017 року постанову Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 22 вересня 2016 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн на користь держави, скасовано. Визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, проте провадження у справі закрито на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. Встановлено та враховано, що відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи                                      від 17 березня 2017 року №87, проведеної в рамках справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля TOYOTA RAV4 ОСОБА_1 не відповідали вимогам пункту 10.1 ПДР України і, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та настанням дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с.142-144).
 
Вищезазначені постанови, якими визнано винними як ОСОБА_1 , так і                     ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 23 червня 2016 року за участю автомобілів під їх керуванням, набрали законної сили.
 
Відповідно до полісу від 27 липня 2015 року № АЕ/4578905 на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля NІSSAN NOTE, державний номерний знак НОМЕР_1 , перед третіми особами була застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське» на суму 100000,00 грн у разі завдання шкоди життю та здоров`ю, а відповідно до полісу від 27 серпня 2015 року на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 , перед третіми особами була застрахована у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на суму 50 000,00 грн. 
 
Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 27 липня                              2016 року № 177, зробленого експертом-автотоварознавцем ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» Хартиновим Б. Б., проведеного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною першою статті 286 КК України за даним фактом ДТП, ринкова вартість автомобіля TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент ДТП складала 421992,55 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 , складала 385085,56 грн, вартість майнової шкоди, заподіяної володільцю автомобіля TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складала 279085,38 грн. (т.1 а.с.15-47).
 
Квитанцією від 10 серпня 2016 року № 0.0.592731380.1, ОСОБА_1 були перераховані ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» грошові кошти за оцінку автомобіля TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі                1500,00 грн. (т.1 а.с.47).
 
Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження експерта від 23 березня 2018 року № 3/03, ринкова вартість автомобіля NІSSAN NOTE, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП складала 156732,35 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля NІSSAN NOTE, державний номерний знак НОМЕР_1 , складала 230026,27 грн; сума матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля NІSSAN NOTE державний номерний знак НОМЕР_1 , на дату оцінки 23 червня 2016 року приймається в розмірі, рівному дійсній ринковій вартості ТЗ з терміном експлуатації, як на момент ушкодження, оскільки такий ТЗ відновлювати економічно недоцільно, і на дату оцінки становить - 156732,35 грн, розмір майнової шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу NІSSAN NOTE, державний номерний знак                                       НОМЕР_1 , на дату ДТП, складав 156732,35 грн. (т.1 а.с.106-137).
 
За висновком експерта від 04 березня 2019 року № 2/03 судової автотоварознавчої експертизи з оцінки транспортного засобу, вартість автомобіля NІSSAN NOTE, державний номерний знак НОМЕР_1 , після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23 червня 2016 року за участю автомобіля TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 та NІSSAN NOTE, державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на теперішній час з урахуванням технічних пошкоджень вказаного транспортного засобу може складати 46550 грн. (т.2 а.с.93 - 96).
 
Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
 
У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
 
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
 
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.
 
Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
 
На час ДТП цивільно-правова відповідальність  ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на підставі полісу від 27 серпня                   2015 року АЕ/5256950, копія якого міститься в матеріалах справи.
 
Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
 
Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі                                 № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом     № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону                              № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
 
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду                       від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20).
 
Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.
 
З огляду на викладене, позивач повинна була вимагати кошти за майнову шкоду зі страхової компанії. У разі недостатності ліміту цивільно-правової відповідальності страховика, який суди не дослідили та не встановили, для страхової виплати, решту завданої і доведеної шкоди відшкодовує особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (стаття 1194 ЦК України).  
 
Залучивши страховика цивільно-правової відповідальності  ОСОБА_1 - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт»до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, суд першої інстанції не врахував, що за наявності вини у ДТП страхувальника саме страхова компанія зобов`язана відшкодувати завдану шкоду у межах ліміту відповідальності, передбаченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не надав оцінки доводам сторін викладеним у запереченнях на позов та не спростував їх, ухвалив рішення без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 04 липня 2018 року в справі  № 755/18006/15-ц, що також є порушенням норм ЦПК України.
 
Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій за наслідками вирішення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнової та моральної шкоди неправильно застосували норми матеріального права в оскаржуваній частині, ухвалили рішення з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій у цій частині та направлення справи в указаній частині на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області                                    від 21 листопада 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду                                            від 20 березня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнової та моральної шкоди скасувати, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
 
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення судів попередніх інстанцій у скасованій частині втрачають законну силу та у подальшому виконанню не підлягають.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                    М. Є. Червинська
Судді:                                                                             С. Ю. Бурлаков
                                                                                      В. С. Жданова
                                                                                       А. Ю. Зайцев
В. М. Коротун