ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/12458/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 травня 2021 року                                                                               м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                             Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Сорочка Є.О.,
                                                                                          Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Нові Комунікації» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Нові Комунікації» до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання протиправним та скасування рішення,-
                                                      В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Нові Комунікації» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання протиправним та скасування рішення.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Нові Комунікації» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є суб`єктом господарювання, що здійснює діяльність у сфері телевізійного мовлення на підставі ліцензій, виданих Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення, зокрема ліцензії від 23.08.2018 року НР №00293 на вид мовлення: багатоканальне ТБ.
На засіданні 09.01.2020 року відповідачем прийнято рішення №16 «Про призначення позапланової виїзної перевірки ТОВ «РК «Нові комунікації», м. Львів (НР №00293-м від 23 серпня 2018 року, на вид мовлення: багатоканальне ТБ, логотип «Z ZIK»).
Позапланову перевірку призначено з метою перевірки дотримання позивачем вимог: 1) абзаців третього, четвертого та тринадцятого частини другої статті 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (не допускається використання телерадіоорганізацій для: закликів до насильницької зміни конституційного ладу України; закликів до розв`язування агресивної війни або її пропаганди та/або розпалювання національної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті; поширення інформації, яка порушує законні права та інтереси фізичних і юридичних осіб, посягає на честь і гідність особи); 2) пунктів а) та б) частини першої статті 59 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (телерадіоорганізація зобов`язана: дотримуватися законодавства України та вимог ліцензії; поширювати об`єктивну інформацію); 3) частини першої статті 28 Закону України «Про інформацію» (інформація не може бути використана для закликів до повалення конституційного ладу, порушення територіальної цілісності України, пропаганди війни, насильства, жорстокості, розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, вчинення терористичних актів, посягання на права і свободи людини).
Позивач, не погоджуючись з вищевказаним рішенням №16 від 09.01.2020 року, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері телевізійного та радіомовлення на території України, регулюються Законом України «Про телебачення і радіомовлення», а також Законом України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну раду з питань телебачення і радіомовлення» Національна рада є конституційним, постійно діючим колегіальним органом, метою діяльності якого є нагляд за дотриманням законів України у сфері телерадіомовлення, а також здійснення регуляторних повноважень, передбачених цим законом.
Згідно з частиною четвертою статті 7 названого Закону Національна рада є єдиним органом державного регулювання діяльності у сфері телебачення і радіомовлення незалежно від способу розповсюдження телерадіопрограм і передач.
Статтями 13 і 14 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» визначено, що Національна рада наділена наглядовими та регуляторними повноваженнями щодо дотримання телерадіоорганізаціями вимог законодавства у галузі телерадіомовлення, а також нагляду за дотриманням ліцензіатами умов ліцензій.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» Національна рада здійснює офіційний моніторинг телерадіопрограм, нагляд за дотриманням телерадіоорганізаціями та провайдерами програмної послуги вимог законодавства у галузі телерадіомовлення та застосовує в межах своїх повноважень санкції відповідно до закону.
Статтею 70 вищевказаного Закону на Національну раду покладено здійснення контролю за дотриманням та забезпеченням виконання вимог, поміж іншого, законодавства України у сфері телебачення і радіомовлення.
Відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» порядок організації та внутрішньої роботи Національної ради, що не врегульований цим Законом, визначається Регламентом Національної ради, який за поданням голови або не менше трьох членів Національної ради затверджується Національною радою більшістю від її складу.
Регламент Національної ради не може суперечити вимогам Конституції України, цього та інших законів України.
Рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 29.04.2015 року №581 затверджено Регламент Національної ради.
Реалізація наглядових повноважень Національної ради здійснюється відповідно до вимог Інструкції про порядок здійснення моніторингу телерадіопрограм, проведення перевірок телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги, затвердженої рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 08.02.2012 року №115, зареєстрованого  в Міністерстві юстиції України 24.02.2012 року №313/20626 (у редакції рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 09.11.2017 року №2127) (далі - Інструкція №115).
Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції Національна рада здійснює наглядові повноваження, зокрема, шляхом здійснення моніторингу телерадіопрограм, а також проведення перевірок (планових або позапланових, виїзних або безвиїзних).
Таким чином, до повноважень відповідача належить прийняття рішення про проведення, зокрема позапланових виїзних перевірок.
Пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції визначено, що підставами для призначення позапланових перевірок є, поміж іншого, виявлення Національною радою під час проведення моніторингу телерадіопрограм, а також програм, що надаються у складі програмної послуги, ознак порушення ліцензіатом вимог законодавства та/або умов ліцензії.
Під час позапланової перевірки з`ясовують виключно ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для її проведення, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні на право проведення позапланової перевірки.
Відповідно до вимог частини п`ятої статті 17 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» кожен акт індивідуальної дії Національної ради повинен містити мотивувальну частину, в якій зазначаються щонайменше такі дані, зокрема обставини, з настанням яких закони України пов`язують виникнення у Національної ради повноважень приймати відповідний акт, а також посилання на докази, якими підтверджується настання таких обставин.
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для його прийняття стало виявлення Національною радою за результатами моніторингу мовлення ТОВ «ТРК «Нові комунікації», а саме під час трансляції 26.11.2019 року та 27.11.2019 року передачі «Кожен з нас Президент» (початок о 18:00 із повтором 27.11.2019 року о 01:23 та о 06:00) за участі експертів у студії: народного депутата України VІІІ скликання Надії Савченко, народного депутата ІХ скликання Рената Кузьміна, а також ОСОБА_3, який приєднався до обговорення питань за допомогою інтернет-зв`язку, ознак порушення ліцензіатом вимог: 1) частини першої статті 28 Закону України «Про інформацію» (інформація не може бути використана для закликів до повалення конституційного ладу, порушення територіальної цілісності України, пропаганди війни, насильства, жорстокості, розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, вчинення терористичних актів, посягання на права і свободи людини; 2) абзаців третього, четвертого та тринадцятого частини другої статті 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (не допускається використання телерадіоорганізацій для: закликів до насильницької зміни конституційного ладу України; закликів до розв`язування агресивної війни або її пропаганди та/або розпалювання національної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті; поширення інформації, яка порушує законні права та інтереси фізичних і юридичних осіб, посягає на честь і гідність особи; 3) пунктів а) та б) частини першої статті 59 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (телерадіоорганізація зобов`язана: дотримуватися законодавства України та вимог ліцензії; поширювати об`єктивну інформацію).
Судом першої інстанції було детально досліджено надані сторонами у справі докази та у своєму рішенні процитовано зафіксовані відповідачем вислови запрошених до програми осіб, які транслював позивач, що, на думку відповідача, містять ознаки вищезгаданих порушень.
Так, відповідно до приписів пункту 2 розділу І Інструкції:
- акт моніторингу - службовий документ, складений уповноваженою особою Національної ради, в якому відображаються результати моніторингу;
- моніторинг - комплекс заходів, спрямованих на фіксацію і аналіз мовлення або програмної послуги, який здійснюється шляхом запису, перегляду (прослуховування) телерадіопрограм, що розповсюджуються ліцензіатами.
Зі змісту  пунктів 1-4 розділу ІІ Інструкції №115 вбачається, що об`єктами моніторингу є телерадіопрограми, які транслюються (ретранслюються) на території України, та телерадіопрограми, що надаються у складі програмної послуги. Уповноваженими особами, які здійснюють моніторинг, є: представники Національної ради в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, працівники секретаріатів представників Національної ради, а також працівники відповідних структурних підрозділів Національної ради, до посадових обов`язків яких належить здійснення моніторингу.
Залежно від мети здійснення розрізняють такі види моніторингу: комплексний - здійснюється для дослідження всіх параметрів впродовж обсягу часу, визначеного ліцензією на мовлення, або надання програмної послуги ліцензіатом; тематичний - здійснюється для дослідження певних параметрів телерадіопрограми або програмної послуги; вибірковий - здійснюється для дослідження мовлення ліцензіата у визначені проміжки ефірного часу.
Моніторинг телерадіопрограм передбачає: запис та збереження телерадіопрограм спеціалізованим технологічним обладнанням для приймання, запису і зберігання телерадіопрограм; перегляд (прослуховування) записаних телерадіопрограм; аналіз отриманих результатів і складання акта моніторингу; зберігання записів телерадіопрограм (за необхідності).
Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції №115 встановлено вимоги до акта моніторингу телерадіопрограм телерадіоорганізації, в якому повинні зазначатися: найменування телерадіоорганізації; номер ліцензії; технічні параметри мовлення; вихідні дані (логотип, позивні); дату мовлення ліцензіата, що є предметом моніторингу; час початку програм (передач) (за необхідності); елементи програмного наповнення (за необхідності); назву програм (передач) (за необхідності); мову програм (передач) (за необхідності); жанр (тип) програм (передач) (за необхідності); програми (передачі) власного виробництва (за необхідності); національний/іноземний аудіовізуальний продукт (за необхідності); хронометраж програм (передач) (за необхідності); посаду, прізвище та ініціали уповноваженої особи, яка здійснила моніторинг; дату складання акта моніторингу; іншу інформацію залежно від предмета та виду моніторингу.
Згідно з пунктом 9 розділу ІІ Інструкції №115 інформація, отримана під час моніторингу, може бути використана для: повідомлення ліцензіатів про порушення ними законодавства та/або умов ліцензій; підготовки аналітичних та інформаційних матеріалів про стан телерадіомовлення в Україні та підготовки рішень Національної ради; розгляду питань про факти порушень законодавства у сфері телебачення і радіомовлення; проведення перевірок ліцензіатів.
Колегія суддів також погоджується з доводами відповідача про те, що моніторинг ефіру позивача за 26.11.2020 року та 27.11.2020 року здійснено уповноваженою особою - головним спеціалістом відділу моніторингу Павленко І.В., яка наказом Національної ради від 05.12.2018 ркоу №375-к призначена на цю посаду. Такі повноваження надані вказаній особі посадовою інструкцією головного спеціаліста відділу моніторингу, затвердженою наказом керівника апарату Національної ради від 19.12.2018 року №388-к (далі - посадова інструкція).
Так, згідно з пунктом 1.1 згаданої посадової інструкції головний спеціаліст відділу моніторингу проводить моніторинг телерадіопрограм телерадіостанцій та телерадіопрограм, які надаються у складі програмної послуги, здійснює нагляд за виконанням умов ліцензії та вимог чинного законодавства України в галузі телебачення і радіомовлення. Головний спеціаліст відділу моніторингу здійснює офіційний моніторинг телерадіопрограм телерадіостанцій та телерадіопрограм, які надаються у складі програмної послуги (пункт 2.1 посадової інструкції).
Акт вищевказаного моніторингу, складений відповідно до вимог пункту 7 розділу ІІ Інструкції №115, оскільки містить найменування телерадіоорганізації щодо якої здійснювався моніторинг; номер ліцензії; технічні параметри мовлення; вихідні дані (логотип, позивні); дату мовлення ліцензіата, що є предметом моніторингу; назву та час початку передачі, мову передачі; інформацію про передача є власним національним продуктом;  хронометраж передачі; посаду, прізвище та ініціали уповноваженої особи, яка здійснила моніторинг; дату складання акта моніторингу.
В оскаржуваному рішенні відсутнє посилання Національної ради безпосередньо на акт моніторингу позивача за 26.11.2019 року та 27.11.2019 року, однак міститься посилання на моніторинг мовлення позивача за 26.11.2019 року та 27.11.2019 року як на підтвердження наявності ознак порушення позивачем вимог законодавства, та відповідно настання обставин виникнення у Національної ради повноважень для прийняття оскаржуваного рішення. Також в цьому рішенні відсутня вказівка на те, що додатком до нього є вказаний акт моніторингу чи інший доказ щодо наявності ознак порушення позивачем вимог законодавства, про які вказує відповідач.
Такий недолік оформлення наказу про призначення перевірки позивача неповнота посилання на конкретний доказ, що слугував підставою для його прийняття, не повинні розглядатися як підстава для визнання цього наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством підставу для призначення відповідної перевірки.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Розділом 3 Регламенту Національної ради визначено процедуру підготовки проектів рішень та матеріалів до них на засіданні Національної ради.
Так, відповідно до пункту 3.3.1 Регламенту проект рішення, підготовлений структурним підрозділом апарату Національної ради та завізований членом Національної ради, реєструється відділом протокольно-організаційної роботи.
Підготовлений проект рішення повинен бути погоджений та завізований начальником відповідного структурного підрозділу апарату Національної ради, начальниками структурних підрозділів апарату Національної ради, які брали участь у його підготовці, начальником юридичного управління, керівником апарату Національної ради (пункт 3.3.4 Регламенту).
Начальник управління організаційного та документального забезпечення надає відповідальному секретарю не пізніше ніж за шість календарних днів до засідання проект порядку денного.
Порядок денний підписується головою Національної ради та відповідальним секретарем Національної ради.
Після підписання порядку денного відповідальний секретар Національної ради або керівник апарату Національної ради, або особа, що виконує його посадові обов`язки, підписує листи-запрошення суб`єктам господарювання, питання яких планується розглянути на засіданні Національної ради.
Матеріали до проектів рішень повинні містити інформацію, достатню для всебічного та повноцінного розгляду питання на засіданні Національної ради (пункт 3.3.6 Регламенту).
Відповідно до пункту 3.3.11 Регламенту підготовлені для розгляду на засіданні Національної ради проекти рішень та матеріали до них мають бути надані для ознайомлення Голові Національної ради, членам Національної ради не пізніше ніж за три робочих дні до дати проведення засідання. У виняткових випадках проекти рішень можуть надаватися безпосередньо на засіданні Національної ради.
Згідно з доводами відповідача відповідно до вищевказаних норм Регламенту проект оскаржуваного рішення Національної ради підготовлено в установленому порядку та надано його членам Національної ради разом з матеріалами, що стосуються його прийняття, в тому числі й акт моніторингу та запис телепрограми, які завчасно до засідання дослідили ці докази.
Наведене спростовує доводи позивача про те, що членами Національної ради при прийнятті рішення не досліджувалися докази ознак порушень ним вимог законодавства.
Відповідно до вимог частини п`ятої статті 17 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» кожен акт індивідуальної дії Національної ради повинен містити мотивувальну частину, в якій зазначаються щонайменше такі дані: обставини, з настанням яких закони України пов`язують виникнення у Національної ради повноважень приймати відповідний акт, а також посилання на докази, якими підтверджується настання таких обставин.
В мотивувальній частині оскаржуваного рішення відображено зміст акта моніторингу позивача за 26.11.2019 року та 27.11.2019 року в частині зафіксованих під час трансляції ефіру та повтору передачі «Кожен з нас Президент» відповідно 26.11.2019 року та 27.11.2019 року висловлювань Надії Савченко , Рената Кузьміна та ОСОБА_3 .
Частиною сьомою статті 4 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» визначено, що держава всіма можливими законними засобами не допускає в інформаційних та інших телерадіопрограмах систематичного цілеспрямованого безпідставного загострення уваги на війні, насильстві і жорстокості, розпалюванні расової, національної та релігійної ворожнечі або позитивного їх подання (трактування), а також забезпечує ідеологічний і політичний плюралізм у сфері аудіовізуальних засобів масової інформації.
Таким чином, в оскаржуваному рішенні містяться дані щодо ознак порушення ліцензіатом вимог законодавства, підтверджені актом моніторингу позивача за 26.11.2019 року та 27.11.2019 року, який є належним доказом на підтвердження обставин, з настанням яких у Національної ради виникли повноваження для прийняття рішення про призначення перевірки позивача.
Отже, Національна рада з дотриманням установленої процедури прийняла оскаржуване рішення за наявності для цього визначених законом підстав.
З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача про невиправдане втручання відповідача у діяльність останнього як засобу розповсюдження інформації та намагання застосувати щодо нього обмежувальні заходи.
Що стосується самої суті висловлювань, в яких відповідач вбачає ознаки порушення ліцензіатом вимог законодавства, то висновок відповідача в оскаржуваному рішенні про наявність таких ознак не є тотожним його висновку про порушення позивачем вимог законодавства.
Висновок про порушення позивачем вимог законодавства може бути складений Національною радою лише за результатами перевірки позивача, проведеної на підставі оскаржуваного наказу.
Здійснення судом оцінки висловлювань осіб, викладених в оскаржуваному рішенні, на предмет їх відповідності вимогам законодавства, виходить за межі даного спору та стосується повноважень Національної ради, які вона може реалізувати в ході перевірки позивача на підставі оскаржуваного наказу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний наказ виданий Національною радою в межах повноважень та відповідно до законодавства і не порушує права та інтереси позивача, тому підстави для визнання його протиправним і скасування відсутні.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Нові Комунікації» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.

Судді:                                                                                          Сорочко Є.О.

                                                                                                    Чаку Є.В.