ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" березня 2021 р.           Справа№ 910/2507/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Ткаченка Б.О. 
          Суліма  В.В. 

за участю секретаря судового засідання: Нікітенко А.В.

за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання від 18.03.2021

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 (повне судове рішення складене 20.11.2020)

у справі № 910/2507/20 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи контролю транспорту"

про стягнення боргу, ціна позову 335   855,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

у лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ" Київської області, Спільне Українсько-Австрійське підприємство з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бітунова Україна" Київської області, Товариство з обмеженою відповідальністю "САТ Україна" Київської області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпаття асфальт" Закарпатської області, Товариство з обмеженою відповідальністю "ШБУ-77" Київської області спільно звернулися в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи контролю транспорту" м. Києва про стягнення 875 822 грн.
Ухвалою суду від 20.01.2020 роз`єднано позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія ОІЛ", Спільного Українсько-Австрійського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бітунова Україна", Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна", Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаття асфальт", Товариства з обмеженою відповідальністю "ШБУ-77" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи контролю транспорту" про стягнення 875 822 грн., виділивши їх у самостійні провадження.
Позовним вимогам Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи контролю транспорту" про стягнення 335855 грн. присвоєно окремий номер справи №   910/2507/20.
Позивач зазначав, що на виконання умов укладеного з відповідачем договору № 0171 від 10 липня 2012 р. він передав останньому 47 одиниць систем контролю "Глобус" загальною вартістю 335855 грн.
Відповідно до умов п. 2.1. договору якість товару, що постачається продавцем за договором повинна відповідати вимогам працездатності.
Вказував, що використання поставленого відповідачем товару вимагало надання телематичних послуг від фізичної особи-підприємця Шевчука Сергія Івановича на підставі укладеного з ним договору про надання телематичних послуг № 160 від 1 липня 2014 р.
Згодом у зв`язку зі здорожчанням цих послуг він вирішив від них відмовитися та найняти іншого оператора.
Після цього подальше використання товару стало неможливим, оскільки жоден із суб`єктів господарювання, які займаються наданням телематичних послуг, не зміг забезпечити можливості цілодобового безперешкодного надання цих послуг з використанням придбаного ним товару.
Посилаючись на те, що проданий товар містив істотні недоліки, які неможливо усунути, він відмовився від спірного договору № 0171 від 10.07.2012.
З цих підстав просив задовольнити позов, стягнути з відповідача на свою користь 335 855 грн. вартості неякісного товару, а також покласти на відповідача понесені ним по справі судові витрати.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 у справі №   910/2507/20 у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна" Київської області відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що згідно із умовами договору позивач мав право пред`явити вимогу відповідачу в межах гарантійного строку, а саме протягом трьох років з дня поставки товару. Доказів звернення відповідача до позивача щодо виконання сервісних робіт або заявлення ним претензій щодо якості та непрацездатності переданого товару суду не надано. За таких обставин позивач не вправі вимагати від відповідача повернення сплаченої за товар грошової суми, а заявлений з цього приводу позов відповідно до вимог ст. 678 ЦК України задоволенню не підлягає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду від 10.11.2020 у справі № 910/2507/20, Товариство з обмеженою відповідальністю "САТ Україна" звернулось до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до провадження суду, рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 у справі № 910/2507/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна" задовольнити повністю, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи контролю транспорту" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна" 335 855,00 грн. вартості неякісного товару, судові витрати покласти на відповідача.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
Скаржник вказує на те, що наданий до суду першої інстанції висновок експерта відповідає одному із видів доказу, який передбачений ГПК України, а отже достеменно спростовується висновок суду першої інстанції щодо неподання скаржником до суду доказів неналежної якості товару та невідповідності такого товару вимогам, сторони визначили згідно із договором. Також спростовуються висновки оскаржуваного рішення в частині про неподання скаржником доказів висловлювання зауважень щодо працездатності товару, та підтверджується неповне дослідження судом першої інстанції матеріалів справи, прийняття необ`єктивного рішення, що винесене без врахування належних та допустимих доказів, які надавалися скаржником, але не були досліджені та враховані при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції.
На думку скаржника, спростовуються висновки оскаржуваного рішення щодо вимог позивача, які начебто зводяться до передачі обладнання, яке вимагає надання телематичних послуг, більш того, скаржник неодноразово наголошував, як безпосередньо у судовому засідання, так і згідно із поданими заявами в рамках справи, що скаржник в жодному разі не відмовляється від отримання телематичних послуг, однак надання таких послуг третіми особами із використанням товару, поставленого відповідачем не представляється можливим у зв`язку із наявністю у останнього істотних недоліків, які позбавляють скаржника права використовувати придбаний товар згідно із його прямого призначення, а також порушує право скаржника на свободу договору. Судом першої інстанції порушено та не дотримано норми матеріального права, а саме ч. 5 ст. 679 ЦК України у зв`язку із визначенням порушень Скаржника в частині строків звернення з вимогою стосовно якості товару, поставленого відповідачем.
Скаржник зазначає про те, що він не міг використовувати товар, поставлений відповідачем при наданні телематичних послуг третіми особами, адже товар мав суттєві недоліки та обмеження у його використанні (закритий протокол передавання даних та інші).

Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, поданому 22.02.2021, відповідач вказав на те, що позивачем не надано доказів в підтвердження посилань на непрацездатність поставленого товару та наявність у нього істотних недоліків, отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для повернення сплаченої за товар грошової суми. Наданий до позову висновок експерта не є товарознавчою експертизою, яка б досліджувала якість поставленого товару саме за договором № 0171. Дослідження працездатності всього поставленого за договором товару даним експертом не проводилось. Згідно із висновком, експертом здійснено візуальний огляд демонтованого бортового обладнання, при цьому не зрозуміло яке це обладнання. Відповідач вказує на те, що якщо за допомогою товару наявна можливість здійснювати організацію збору, збереження, обробки інформації з бортового обладнання об`єкту моніторингу та передачі такої інформації за запитом з диспетчерського місця, за наявності певних функціональних обмежень, встановлених виробником, а не продавцем, чому таких товар є непрацездатним, якщо дане бортове обладнання протягом семи років успішно використовувалось позивачем за його призначенням без будь-яких зауважень щодо його працездатності. 
Також відповідач у відзиві вказує на те, що експертизи, що дійсно показала технічний стан чи наявні істотні недоліки поставленого та змонтованого на транспортні засоби відповідача обладнання СКТ «Глобус» на підставі договору № 0171, проведено не було. Умовами договору заборонено самостійно демонтувати товар. Позивачем у позовній заяві не визначено, яке саме індивідуально визначене бортове обладнання поставлене відповідачем за договором № 0171 не відповідає працездатності, не зазначено, які саме істотні недоліки має такий товар та не доведено сам факт існування істотних недоліків, тому відповідач стверджує, що позивачем не доведене належними та допустимими доказами обставини, якими повинні обґрунтовуватися такі позовні вимоги, тому судом правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог. Враховуючи відповідь виробника даного обладнання, жодних істотних недоліків, які б не дозволяли використовувати товар/обладнання з метою для якої його придбавали - не існує, тому підстав для застосування судом до даних правовідносин ч. 5 ст. 680 ЦК України не було. 

Узагальнені доводи заперечення на відзив на апеляційну скаргу

У запереченні на відзив, наданих до апеляційного господарського суду 12.03.2021, позивач вказує на те, що відповідач в рамках розгляду даної справи не надавав до суду заяви про наявність підстав для відводу експерта в рамках ч. 7 ст. 101 ГПК України, відповідно висновок експерта, наданий позивачем повинен був бути прийнятий до уваги судом першої інстанції, як доказ в розумінні глави ч. 5 ГПК України. Відповідач не був обмежений у праві звернення до суду з відповідним клопотанням про призначення експертизи задля спростування наданого позивачем висновку експерта та підтвердження працездатності, та належної якості товару, поставленого відповідачем, однак останній таким правом не скористався, відповідно висновки експертизи, наданої позивачем в рамках судового провадження, належним чином не спростовані відповідачем. Позивач зазначає про те, що ним надано перелік бухгалтерських документів, які достовірно ідентифікують та підтверджують поставку однотипного обладнання, яке містить істотні недоліки, також згідно із наданим висновком експерта достовірно підтверджується перелік недоліків та достовірно підтверджується, що об`єкт дослідження згідно із висновком експерта є ідентичним з об`єктами, які поставлялися, в тому числі, згідно із договором № 0171.
Позивач вказує на те, що ст.ст. 675, 678, 680 України передбачають пряму відповідальність саме продавця товару, тобто відповідача, відповідно позивач і звертався саме до відповідача щодо якості поставленого відповідачем товару, більш того, про виробника товару позивачу стало відомо лише в рамках даного провадження. 
 
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 15.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 у справі № 910/2507/20 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні 18.03.2021.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду у зв`язку із перебуванням судді Коротун О.М. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/2507/20 передано на розгляд колегії у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2021 прийнято справу № 910/2507/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: судді: Сулім В.В., Ткаченко Б.О.

Позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні 18.03.2021 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 у справі № 910/2507/20, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Представники відповідача у судовому засіданні 18.03.2021 заперечили проти доводів апеляційної скарги, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просили її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції, між позивачем та відповідачем укладено договір № 0171 від 10.07.2012, згідно з якими відповідач зобов`язався поставити позивачу та налагодити систему контролю "Глобус" у кількості та комплектації згідно додатку № 2 до договору, а останній - прийняти та оплатити вартість одержаного товару та виконаних робіт на умовах договору.
Таким чином, між сторонами по справі виникли відносини з договору, що містить елементи різних договорів (змішаний договір), а саме в частині передачі товару - договору поставки, врегульовані гл. 54 ЦК України, в частині виконання робіт - договору підряду, врегульовані гл. 61 ЦК України.
З урахуванням умов додатку № 1 до договору відповідач зобов`язався передати позивачу системи контролю "Глобус GPS/GPRS " з наступними 1). технічними характеристиками: метод визначення координат GPS; метод передачі даних реєстратор-сервер GPS/GPRS; протокол передавання даних сервер-клієнт ТСР/ІР; період запису/передавання координат 1/1-65535с (частота 1575,42МГц, кількість каналів 16, точність фіксування координат 2.5 м); час виходу на робочий режим (гарячий старт <5с, холодний старт <120с); частотні діапазони (Rx (E-GSM900) 925-960 МГц, Rx (СSD 1800) 805-1880 МГц, Тх (E-GSM900) 880-915 МГц, Tх (СSD 1800) 1710-1785 МГц, клас GPRS клас 10; потужність передавача (клас 4 (2 Вт) для Е- GSM), клас 2 (1 Вт) для СSD; 2). вимогами до експлуатації бортового обладнання: робоча температура -35 °C -+65 °C, відносна вологість <60%, напруга живлення 8-30 В, струм живлення <250мА, захист ІР20; 3). мінімальними-рекомендованими вимогами до кп клієнта: робоча частота процесора 1гГц/>1гГц, оперативна пам`ять 256 мБ/1гБ, обсяг вільного місяця на диску 2гБ, операційна система Windows 2000/XP/Vista/7, Linux, Solaris, Mac OSX, швидкість каналу Інтернету 20 кБ-сек/1 мБ-сек.
Отже, сторонами було визначено конкретний вид товару (предмет договору) з технічними характеристиками, вимогами до експлуатації та мінімальними-рекомендованими вимогами до КП позивача.
Вартість товару з монтажем та налагодженням, робіт по підтриманню працездатності та абонентського обслуговування товару визначена у додатку № 2 договору.
Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, наявними у матеріалах справи копіями вищезгаданого договору та додатками.
Поясненнями сторін, наявними у матеріалах справи видатковими накладними №№ РН-0000130 від 17.07.2012, РН-0000158 від 30.08.2012, РН-0000019 від 08.02.2013, РН-0000045 від 21.02.2013, РН-0000115 від 12.06.2014, РН-0000038 від 17.03.2015, РН-0000038 від 17.03.2015, РН-0000051 від 06.04.2015, РН-0000045 від 29.03.2016, РН-0000078 від 31.05.2016, РН-0000038 від 15.03.2017, РН-0000133 від 22.06.2017, РН-0000158 від 14.07.2017, РН-0000020 від 23.01.2018, РН-0000040 від 14.02.2018, РН-0000028 від 15.02.2018, РН-0000029 від 15.02.2018, РН-0000060 від 27.03.2018, РН-0000119 від 21.05.2018, РН-0000117 від 30.05.2018, РН-0000271 від 25.10.2018, РН-0000310 від 04.12.2018 стверджується факт передачі позивачем відповідачу 47 одиниць систем контролю транспорту "Глобус" з датчиками вимірювання рівня пального (з технічними характеристиками, вимогами до експлуатації та мінімальними-рекомендованими вимогами до КП позивача передбаченими договором) загальною вартістю 335 855 грн.
Посилаючись на те, що проданий товар містив істотні недоліки, які неможливо усунути, він відмовився від спірного договору № 0171 від 10.07.2012.
З цих підстав просив задовольнити позов, стягнути з відповідача на свою користь 335 855 грн. вартості неякісного товару, а також покласти на відповідача понесені ним по справі судові витрати.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Частинами 1, 2 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.
Відповідно до ст. 268 ГК України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.
Сторони за договором у пункті 2.1 погодили умову про те, що якість товару, що постачається продавцем за договором повинна відповідати вимогам працездатності.
Згідно ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.
Відповідно до п. 2.1 додатку № 3 до договору № 0171 від 10.07.2012 гарантійний термін на товар становить 36 місяців з моменту отримання товару без обмеження режиму експлуатації при дотриманні відповідних вимог.
Таким чином, позивач мав право пред`явити вимогу відповідачу в межах гарантійного строку, а саме протягом трьох років з дня поставки товару.
Натомість доказів звернення позивача до відповідача щодо виконання сервісних робіт або заявлення ним претензій щодо якості та непрацездатності переданого товару суду не надано.
Так, як вбачається із видаткових накладних, належним чином засвідчені копії яких наявні у матеріалах справи, позивач протягом липня 2012р. - грудня 2018р. прийняв спірні 47 одиниць систем контролю транспорту "Глобус" з датчиками вимірювання рівня пального від відповідача та без зауважень щодо їх якості.
Поставлені відповідачем системи контролю було налагоджено, що підтверджуються актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №№ ОУ-0000407 від 30.06.2013, ОУ-0000702 від 30.09.2013, ОУ-0000941 від 31.12.2013, ОУ-0000186 від 31.03.2014, ОУ-0000444 від 30.06.2014, ОУ-0000095 від 30.03.2016, ОУ-0000023, ОУ-0000024 від 26.01.2018 та протягом двох-семи років до часу пред`явлення претензії № 15/19-02 від 15.02.2019, позивач використовував це обладнання у господарській діяльності, що також підтверджується поясненнями сторін.
Доказів висловлення позивачем протягом цього періоду зауважень щодо його працездатності суду не надано, натомість вимоги позивача фактично зводяться до того, що продане йому обладнання вимагає надання телематичних послуг від третіх осіб, хоча з матеріалів справи вбачається, що позивач був обізнаний, що використання поставленого відповідачем товару вимагало надання телематичних послуг від сторонніх осіб. Про це свідчить факт укладення відповідного договору з фізичною особою-підприємцем Шевчуком Сергієм Івановичем.
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що обставини зміни вартості телематичних послуг в межах іншого договору не свідчить про непридатність до використання, придбаного на підставі спірного договору.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, та не доведено наявності обставин та підстав, якими він обґрунтовує заявлені вимоги, у т.ч. поставку відповідачем товару на заявлену суму з істотними недоліками, та відповідно наявності підстав для повернення вартості цього товару.
Наданий позивачем до справи висновок експерта № 378/04/2019 від 18.04.2019, складений експертом Експертно-дослідної служби України Урденком О.Г., порушення відповідачем вимог щодо якості поставленого товару не підтверджує, оскільки наданий до позову висновок експерта не є товарознавчою експертизою, яка б досліджувала якість поставленого товару саме за договором № 0171. Дослідження працездатності всього поставленого за договором товару даним експертом не проводилось. Згідно із висновком, експертом здійснено візуальний огляд демонтованого бортового обладнання, крім того, враховуючи інформацію, що міститься в листі позивача № 23/10-19/10 від 10.10.2019, все обладнання поставлене відповідачем за договором № 0171 та змонтоване на транспортних засобах позивача, в порушення приписів додатку № 3 до даного договору, було самовільно демонтовано з транспортних засобів та передано на відповідальне зберігання третій особі, що прямо заборонено умовами договору, а на обладнання, яке було демонтовано з транспортних засобів позивача для проведення експертизи та передачі на відповідальне зберігання третім особам без участі продавця (відповідача) - гарантійні зобов`язання не розповсюджуються (п. 2.1 додатку № 3 до договору № 01071 товар не дозволяється самостійно демонтувати).
Враховуючи викладене, позивач не вправі вимагати від відповідача повернення сплаченої за товар грошової суми, а заявлений з цього приводу позов відповідно до вимог ст. 678 ЦК України задоволенню не підлягає.
З огляду на вказане вище, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції, що позовна вимога позивача про стягнення коштів у розмірі 335 855,00 грн. є такою, що не підтверджена матеріалами справи та не відповідає чинному законодавству.
Колегія суддів вважає рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2020   у справі №   910/2507/20 про відмову у задоволенні позову законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Скаржником не доведено належними та допустимими доказами, що він у порядку, визначеному умовами договору № 0170 від 18.04.2012, звертався до відповідача про випадки непрацездатності поставленого товару та необхідність усунення можливих недоліків.
Скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято відповідно до вимог матеріального та процесуального права, підстав його зміни або скасування не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 у справі № 910/2507/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 у справі №   910/2507/20 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 у справі №   910/2507/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2020 у справі №   910/2507/20 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ Україна".
4. Справу № 910/2507/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Текст постанови складено та підписано 11.05.2021 у зв`язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному з 25.03.2021 по 30.04.2021, включно, перебування судді Гаврилюка О.М. на лікарняному з 15.04.2021 по 29.04.2021, включно, та відпустками суддів Гаврилюка О.М. та Суліма В.В. з 05.05.2021 по 07.05.2021, включно.
          
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                Б.О. Ткаченко

                                                                                В.В. Сулім