ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2021 року                                                                                  Справа № 903/841/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. ,  суддя Тимошенко О.М. 

секретар судового засідання Кравчук О.В. 
за участю представників сторін:
позивача: Запуговиченко О.В., Олейніков О.В.  
відповідача: Хомич Д.В. адвокат  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державного комунального підприємства "Луцьктепло" на рішення Господарського суду Волинської області, ухвалене 18.01.2021, повне рішення складено  26.01.2021, у справі № 903/841/20 
за позовом Державного комунального підприємства "Луцьктепло", м. Луцьк
до відповідача: Комунального підприємства Інформаційно-аналітичний центр  "Волиньенергософт", м. Луцьк
про стягнення 655 443,42 грн

В листопаді 2020 Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» звернулося до Господарського суду Волинської області із позовом до Комунального підприємства «Інформаційно-аналітичний центр «Волиньенергософт» (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог  за №01-68/81/20 від 18.12.2020) про стягнення 655     443,42 грн, яких: основний борг в сумі - 270     000,00 грн, пеня в розмірі - 327     000,00 грн, інфляційні втрати у розмірі - 34 076,71 грн, 3% річних - 24 366, 71 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії за №1-62 від 16.08.2013, в частині своєчасної оплати /а.с. 1-4, 76-77/.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 18.01.2021 у справі № 903/841/20 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 08.02.2021), позов Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до Комунального підприємства «Інформаційно-аналітичний центр «Волиньенергософт» про стягнення 655 443,42 грн, з яких: 270 000,00 грн основний борг, 327 000,00 грн пеня, 34 076,71 грн інфляційні втрати, 24 366, 71 грн 3% річних, задоволено частково.
Закрито провадження на суму 20 000 грн.
Стягнуто з КП «Інформаційно-аналітичний центр «Волиньенергософт» на користь ДКП «Луцьктепло» 308     443,42 грн заборгованості, з яких: 250 000 грн - основного боргу по оплаті за відпущену теплову енергію, 34 076,71 грн - інфляційних втрат, 24 366,71 грн - 3 %річних, а також 9 831,00 грн витрат по сплаті судового збору.
Повернуто ДКП «Луцьктепло» із Державного бюджету України судовий збір в сумі 855,65 грн, що сплачений згідно платіжного доручення від 29.10.2020 за № 4333 в розмірі 10 686,65 грн.
В решті позову відмовлено.
Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області 08.02.2021 у справі № 903/841/20. - заяву КП «Інформаційно-аналітичний центр «Волиньенергософт» за вх.№ 01-81/6/21 від 01.02.2021 - задоволено; - закрито провадження по справі № 903/841/20 на суму 50      000,00 грн; - стягнуто з КП «Інформаційно-аналітичний центр «Волиньенергософт» на користь ДКП «Луцьктепло» 200  000,00 грн - основного боргу /а.с. 104/.
Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач в порушення покладеного на нього обов`язку згідно з договором, своє зобов`язання щодо повного розрахунку за відпущену теплову енергію не виконав, а тому з урахуванням перевіреного судом розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, останній дійшов висновку, що позовні вимоги у даній частині підлягають задоволенню повністю. Окрім цього, місцевим судом встановлено, що до початку розгляду справи по суті відповідач оплатив основний борг на загальну суму 70     000,00 грн, а тому дійшов висновку, що провадження у частині стягнення 70    000, 00 грн основного боргу підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України. 
Разом з тим, відмовляючи позивачу у стягненні заявленої суми пені, місцевий господарський суд виходив з того, що з урахуванням вимог п.п. 4 п.3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням короновірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Отже, враховуючи той факт, що відповідач на думку суду являється споживачем комунальних послуг теплопостачальної організації (позивача), останній дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за період з 01.04.2020 по 01.10.2020 (тобто у межах діючого карантину) в сумі 327     000,00 грн /а.с. 92-95, 105/. 
Позивач Державне комунальне підприємство «Луцьктепло», не погоджуючись з  ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Волинської області від 18.01.2021 у справі № 903/841/20 скасувати в частині відмови у стягненні 327 000,00 грн пені, нарахованої за прострочення виконання зобов`язання за договором № 1-62 від 16.08.2013, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення пені задоволити.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує:
- відповідно до п.5.4 Договору купівлі-продажу (постачання ) теплової енергії № 1-62 від 16.08.2013 при порушенні строку оплати теплової енергії споживач (відповідач) сплачує теплопостачальній організації пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 100% від суми боргу;
- дії відповідача є порушенням умов укладеного Договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов п.5.4 Договору з урахуванням вимог ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», згідно яких встановлено, що розмір пені, встановлений за згодою сторін, обчислюється від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 100% від суми боргу;
- висновок суду про те, що відповідач є споживачем комунальної послуги, а відтак на нього поширюються норми Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19» № 530-ІХ від 17.03.2020, в частині заборони нарахування та стягнення неустойки за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, є безпідставним та таким що не ґрунтується на системному аналізі правовідносин сторін за договором.
Таким чином, на думку скаржника, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача пені в сумі 327 000,00 грн ухвалене із порушенням норм матеріального права, а тому наявні усі правові підстави для скасування оскаржуваного рішення у відповідній частині /а.с. 110-114/.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДКП «Луцьктепло» на рішення Господарського суду Волинської області від 18.01.2021 у справі №  903/841/20, розгляд справи призначено на 24.03.2021 об 10:00 год. /а.с. 123-124/.
10.03.2021 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від КП «ІАЦ «Волиньенергософт» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 1023/21 від 10.03.2021), в якому відповідач заперечив щодо доводів та вимог апеляційної скарги позивача, просив судовий розгляд справи здійснювати за його участі в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Господарському суду Волинської області /а.с. 127-130/.  
Відповідно до даних веб-програми «бронювання систем відеоконференцзв`язку», проведення судового засідання в режимі відеоконференції 24.03.2021 об 10:00 год у Господарському суді Волинської області є неможливим у зв`язку із відсутністю вільного часу такого проведення, про що свідчить відповідна довідка старшого секретаря суду Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2021 /а.с. 134/. 
15.03.2021 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від КП «ІАЦ «Волиньенергософт» надійшло клопотання (вх.№ 1100/21), в якому відповідач з урахуванням положень ст. 197 ГПК України просив забезпечити участь його повноважного представника у справі в режимі відеоконференції в одному із наведених судів, згідно з запропонованим ним переліком /а.с. 135-136/.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2021 розгляд справи № 903/841/20 призначено в режимі відеоконференції із Луцьким міськрайонним судом Волинської області, де братиме участь представник КП «ІАЦ «Волиньенергософт» /а.с. 138-139/.
24.03.2021 судове засідання у справі № 903/841/20 не відбулося у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Тимошенка О.М. Учасники справи повідомлені про неможливість проведення судового засідання шляхом розміщення відповідної інформації на сторінці суду офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет.
Після усунення обставин, які унеможливлювали проведення судового засідання 24.03.2021, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2021 призначено справу № 903/841/20 до розгляду на 22.04.2021 об 10:00 год. в режимі відеоконференції із Луцьким міськрайонним судом Волинської області, де братиме участь представник КП «Інформаційно-аналітичний центр «Волиньенергософт» /а.с. 143/.   
В судовому засіданні 22.04.2021 представники ДКП «Луцьктепло» підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили оскаржуване рішення суду від 18.01.2021 скасувати в частині відмови у стягненні 327 000,00 грн пені, нарахованої за прострочення виконання відповідачем зобов`язання за Договором № 1-62 від 16.08.2013.
Представник КП «ІАЦ «Волиньенергософт» заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 18.01.2021 у справі № 903/841/20 залишити без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд  
ВСТАНОВИВ:

16.08.2013 між Державним комунальним підприємством «Луцьктепло» (Теплопостачальна організація) та Комунальним підприємством «Інформаційно-аналітичний центр «Волиньенергософт» (Споживач) укладено Договір купівлі-продажу (постачання) теплової енергії № 1-62 (надалі - Договір), за умовами п. 1.1 якого теплопостачальна організація відпускає теплову енергію у вигляді гарячої води (надалі - теплову енергію) споживачу, який зобов`язаний оплатити прийняту теплову енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію системи теплоспоживання (тепловикористального обладнання).
Згідно з п. 1.2 Договору, теплова енергія використовується споживачем через тепловикористальні установки для підтримання належного температурного режиму (обігрівання) належних йому приміщень (централізованого опалення).
Згідно з п.2.2.13 Договору, споживач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату теплової енергії. В разі несвоєчасної оплати сплачувати на вимогу теплопостачальної організації штрафні санкції.
Згідно з п. 2.2.16 Договору, споживач зобов`язаний своєчасно з`являтися до теплопостачальної організації або направити свого уповноваженого представника для отримання рахунків на оплату теплової енергії, надання теплопостачальній організації показників приладів обліку теплової енергії у строки, встановлені договором.
Відповідно до п. 3.1, 3.1.1 Договору, споживач оплачує теплопостачальній організації вартість теплової енергії за встановленими тарифами згідно з показами приладів обліку (з врахуванням фактично спожитої теплової енергії до кінця розрахункового місяця), які надаються споживачем до 20 числа розрахункового місяця в теплопостачальну організацію (кабінет №313). Тарифи на момент підписання даного договору такі: 1 Гкал теплової енергії - 754,67 грн та ПДВ - 150,93 грн.
Тарифи встановлюються нормативно-правовим актом уповноваженого органу державної влади або органу місцевого  самоврядування (постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання  у сфері комунальних послуг України, рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради тощо). У випадку прийняття нових тарифів вони є обов`язковими для обох сторін з часу введення їх в дію.
Відповідно до п. 3.2, 3.3 Договору, рахунок за відповідний місяць, наданий споживачу теплопостачальною організацією, є одночасно актом приймання-передачі теплової енергії. споживач зобов`язується щомісячно сплачувати за теплову енергію в наступному порядку:
- передоплату - до 01 числа розрахункового місяця, (в розмірі середньомісячного нарахування) на підставі виставленого рахунку, який отримується споживачем до 20 числа місяця, що передує розрахунковому в приміщенні теплопостачальної організації ( кабінет №313). Нез`явлення споживача до установленої дати у теплопостачальну організації для отримання рахунку не є підставою для відмови від здійснення передоплати;
- остаточний розрахунок - до 01 числа місяця наступного за розрахунковим, на підставі рахунку, який отримується споживачем до 20 числа розрахункового місяця в приміщенні теплопостачальної організації (кабінет №313). Нез`явлення споживача (його представника) до встановленої дати у теплопостачальну організацію для отримання рахунку не є підставою для відмови від оплати за теплову енергію.
Згідно з п. 5.4 Договору, при порушенні строку оплати теплової енергії споживач сплачує теплопостачальній організації пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 100 % від суми боргу.
Відповідно до п. 6.1 Договору, цей договір набирає чинності з 01.10.2013 і діє безстроково.
Даний Договір підписаний та скріплений печатками з боку обох сторін /а.с. 5-6/.
На виконання умов Договору №1-62 від 16.08.2013 купівлі-продажу (постачання) теплової енергії за період з листопада 2017 по лютий 2020 позивачем нараховано відповідачу 1200     999,84 грн за відпущену йому теплову енергію, призначену для опалення належних відповідачу приміщень, що підтверджується рахунками за теплову енергію /а.с. 8-26/.
Відповідач всупереч умов укладеного між сторонами Договору №1-62 від 16.08.2013 належним чином взятих на себе зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку не виконав, оплату за відпущену йому теплову енергію здійснив лише на суму 873    999,84 грн, що не заперечується сторонами у справі. 
16.07.2019 ДКП «Луцьктепло» надіслало на адресу КП «ІАЦ «Волиньенергософт» претензію № 2935/08 від 15.07.2019 щодо погашення заборгованості за Договором купівлі-продажу (постачання) теплової енергії від 16.08.2013, яку відповідач залишив без відповіді та без задоволення /а.с. 28/.
Поскільки відповідач КП «ІАЦ «Волиньенергософт» не здійснював виконання умов Договору в частині оплати повної вартості отриманої теплової енергії у строк, визначений 3.1.1 Договору, ДКП «Луцьктепло» на підставі п. 5.4 Договору та ст. 625 ЦК України здійснило нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, які заявлені до стягнення разом із сумою основного боргу. 
ДКП «Луцьктепло» звернулося в суд першої інстанції із заявою вих.№ 4259/08 від 16.12.2020 (вх.№ 01-68/81/20 від 18.12.2020) в порядку ч.2 ст. 42 ГПК України, у якій просило зменшити розмір заявлених ним позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу у зв`язку з оплатою у період з 01.10.2020 по 17.11.2020 відповідачем 57  000,00 грн поставленої теплової енергії /а.с. 76-77/.  
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 21.12.2020, прийнято заяву позивача  за вх.№ 01-68/81/20 від 18.12.2020 про зменшення розміру позовних вимог, а тому має місце нова ціна позову в частині стягнення суми основної заборгованості у розмірі 270   000,00 грн /а.с. 81/. 
Крім того, до початку розгляду справи по суті відповідач оплатив основний борг (з поставки теплової енергії) у загальній сумі 70 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 2883 від 30.12.2020 на суму 20    000,00 грн, № 2835 від 17.12.2020 на суму 30     000,00 грн та № 2836 від 18.12.2020 на суму 20     000,00 грн /а.с. 83-84, 88/. 
Враховуючи встановлені обставини та умови укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу теплової енергії №1-62 від 16.08.2013, місцевий господарський суд ухвалюючи рішення від 18.01.2021 у справі № 903/841/20, разом із додатковим рішенням від 08.02.2021 дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 200 000,00 грн, разом із заявленими 3% річних та інфляційними втратами є правомірними, тоді як провадження в частині стягнення 70    000,00 грн основного боргу підлягає закриттю на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору. 
Разом з тим, місцевим судом встановлено, що нарахування та стягнення пені за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у період з 01.04.2020 по 01.10.2020 (у межах діючого карантину) заборонено Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», а тому останній дійшов висновків, що заявлені позовні вимоги ДКП «Луцьктепло» підлягають задоволенню частково. 
Відповідно    ст. 269 ГПК України, переглядаючи в апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Враховуючи вищевикладене, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд в даному випадку переглядає рішення Господарського суду Волинської області від 18.01.2021 у справі № 903/841/20 лише в частині відмови у стягненні пені. 
Щодо регулювання відносин у сфері теплопостачання та у сфері надання житлово-комунальних послуг.
Статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Зазначеною нормою встановлено, що теплова енергія не використовується для безпосереднього споживання людиною, а визначає перелік господарських і технологічних потреб, де її застосування можливе, а саме: для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів.
Зазначеною вище статтею також визначено, що балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - це власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами. Ця норма чітко розмежовує відносини - окремо у сфері теплопостачання та у сфері надання житлово-комунальних (комунальних) послуг, а саме:
1) у сфері теплопостачання встановлюються відносини шляхом укладення договору про купівлю-продаж (постачання) теплової енергії між теплопостачальним підприємством і власником (будинку, групи будинків, житлового комплексу), або балансоутримувачем (ЖЕК, ОСББ, виконавець послуг, який надає послуги з управління та/або послуги із забезпечення гарячою водою, опаленням), а не з кінцевими споживачами - власниками приміщень таких будинків. Враховуючи відсутність затвердженого типового договору про купівлю-продаж (постачання) теплової енергії, такий договір укладається його сторонами з урахуванням норм законодавства, що регулює відносини у сфері теплопостачання (Закон України "Про теплопостачання", Правила користування тепловою енергією, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 N 1198) з дотриманням процедури укладення договорів, визначеної главою 53 Цивільного кодексу України;
2) у сфері житлово-комунальних/комунальних встановлюються відносини шляхом укладення договору про надання відповідних послуг між власником, або балансоутримувачем (будинку, групи будинків, житлового комплексу), та кінцевими споживачами (власниками приміщень таких будинків). Такий договір укладається відповідно до типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 N 630.
Тобто у контексті Закону України "Про теплопостачання" споживачем є власник, або балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу), який використовує теплову енергію для господарських і технологічних потреб, таких як для опалення, для підігріву питної води та для інших господарських і технологічних потреб, і не є споживачем, власник окремого приміщення (кінцевий споживач), який в результаті господарської і технологічної діяльності балансоутримувача отримує відповідні житлово-комунальні/комунальні послуги.
Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що:
комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;
споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Тобто кінцевий споживач отримує не теплову енергію, а відповідну житлово-комунальну/комунальну послугу.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 904/7024/17, частина четверта статті 19, частина третя статті 24 Закону України "Про теплопостачання" містять загальне правило про необхідність споживання теплової енергії на підставі договору для суб`єктів, теплоспоживче обладнання яких (внутрішньобудинкові системи, мережі, устаткування тощо) через тепловий ввод приєднане або має технічні можливості для приєднання до місцевої (розподільчої) теплової мережі, за наявності у цих суб`єктів індивідуального приладу обліку теплової енергії, тоді як відносини зі споживання теплової енергії фізичними особами, що мають статус суб`єкта господарювання, та/або юридичними особами, житлові/нежитлові приміщення яких розмішені у складі багатоквартирного будинку і які є її кінцевими споживачами, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". 
Згідно з п. 1.2 Договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії № 1-62 від 16.08.2013, теплова енергія використовується споживачем через тепловикористальні установки для підтримання належного температурного режиму (обігрівання) належних йому приміщень (централізованого опалення).
Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що КП ІАЦ "Волиньенергософт" є обласним комунальним підприємством, власником майна підприємства є Волинська обласна рада, На балансі підприємства знаходиться будівля загальною площею 5877,3 кв.м за адресою: м. Луцьк, вул. Винниченка,67. Значна частина площ в даній будівлі здається в оренду, приблизно 60 % площ - бюджетним установам та громадським організаціям.
Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач КП ІАЦ "Волиньенергософт", як балансоутримувач приміщення,  на підставі укладеного з позивачем Договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії № 1-62 від 16.08.2013 отримував теплову енергію, як товарну продукцію, та не являється споживачем поставленої теплової енергії, як житлово-комунальної послуги. 
А тому дія п. 4 ч. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2020 № 530-ІХ, згідно з якою на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, на відповідача КП ІАЦ "Волиньенергософт" в частині правовідносин, що виникли на підставі Договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії № 1-62 від 16.08.2013, не розповсюджується. 
Статтею 610 ЦК України     передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України,   боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.
Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Приписами ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»     встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Згідно з ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір   пені,  передбачений  статтею  1  цього Закону,  обчислюється  від  суми  простроченого платежу та не може перевищувати  подвійної  облікової  ставки   Національного   банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Пунктом 5.4 Договору сторони узгодили відповідальність споживача при порушенні строку оплати теплової енергії у вигляді сплати теплопостачальній організації пені в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 100% від суми боргу.
Перевіривши виконаний позивачем розрахунок пені /а.с. 29-30/, суд вважає, що ДКП "Луцьктепло" при цьому не врахувало положення ч. 6 ст. 232 ГК України, ч. 1 ст. 612 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань». 
За розрахунком суду розмір пені, заявлений позивачем за період прострочення з 01.04.2020 по 30.09.2020, становить 10 827,55 грн, а тому позовні вимоги про стягнення пені суд задовільняє частково у сумі 10 827,55 грн, у стягненні 316 172,45 грн пені слід відмовити.
Відповідно до част.1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст.77 ГПК України).
Згідно із п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. 
Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема,  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права.
У відповідності до част. 2 ст. 277 ГПК України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга ДКП «Луцьктепло» підлягає задоволенню частково, рішення Господарського суду Волинської області від 18 січня 2021 року у даній справі необхідно скасувати в частині відмови у стягненні пені у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, і  неправильним застосуванням норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення пені задоволити частково у сумі 10 827,55 грн, у стягненні 316 172,45 грн пені - відмовити. 
За змістом ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, цей суд змінює розподіл судових витрат.
Загальна сума заявлених позовних вимог          - 655 443,42 грн
Загальна сума задоволених позовних вимог          - 339 270,96 грн
Відношення задоволених/заявлених          вимог          - 51,76 %
На підставі ст. 129 ГПК України на відповідача покладається 5 089,06 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 469,50 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд                     
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного комунального підприємства "Луцьктепло" на рішення Господарського суду Волинської області від 18.01.2021 у справі № 903/841/20 - задоволити частково.
Рішення Господарського суду Волинської області від 18 січня 2021 року у справі №903/841/20  скасувати в частині відмови у позові про стягення 327 000,00 грн пені, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення пені задоволити частково у сумі 10 827,55 грн, у стягненні 316 172,45 грн пені - відмовити.
Викласти п. 3, 5 резолютивної частини рішення Господарського суду Волинської області від 18.01.2021 (з урахуванням додаткового рішення Господарського суду Волинської області від 08.02.2021 та ухвали Господарського суду Волинської області про виправлення описки від 08.02.2021) у наступній редакції:
"3. Стягнути з Комунального підприємства "Інформаційно-аналітичний центр "Волиньенергософт" (43021, м.Луцьк, вул. Винниченка, буд. 67, код ЄДРПОУ 05433614) на користь Державного комунального підприємства "Луцьктепло" (43021, м.Луцьк, вул. Гул-Артемовського, 20, код ЄДРПОУ 30391925) 339 270,96 грн заборгованості з яких: 200        000,00 грн - основного боргу по оплаті за відпущену теплову енергію. 10827,55 грн пені, 34       076,71 грн -інфляційних втрат, 24       366,71 грн - 3 % річних, а також 5 089,06 грн витрат по сплаті судового збору.
5.  В позові про стягнення 316 172,45 грн пені -  відмовити".
Стягнути з Комунального підприємства "Інформаційно-аналітичний центр "Волиньенергософт" (43021, м.Луцьк, вул. Винниченка, буд. 67, код ЄДРПОУ 05433614) на користь Державного комунального підприємства "Луцьктепло" (43021, м.Луцьк, вул. Гул-Артемовського, 20, код ЄДРПОУ 30391925) 469,50 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Доручити Господарському суду Волинської області видати накази.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Справу № 903/841/20 повернути  Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "26" квітня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Крейбух О.Г. 

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.  

Суддя                                                                                              Тимошенко О.М.