Дата документу  Справа № 336/7574/20 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
ЄУ № 336/7574/20                                          Головуючий в 1 інстанції Щаслива О.В.
Провадження №33/807/291/21                                  Доповідач в 2 інстанції Тютюник М.С.
Категорія ст.124 КУпАП 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2021 року                                                  місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 січня 2021 року.

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2021 року постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Вперше із апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 звернувся до суду 1 березня 2021 року.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 5 березня 2021 року в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження було відмовлено, у зв`язку із тим, що апеляційна скарга не підписана апелянтом (а.с. 76). 

30 березня 2021 р. повторно на адресу Запорізького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 разом з клопотанням про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року. В обґрунтування необхідності поновлення строку на оскарження постанови суду першої інстанції, апелянт посилається на те, він був присутнім під час розгляду справи 19 січня 2021 р., надавав пояснення щодо незгоди із протоколом про притягнення до адміністративної відповідальності. Суддя оголосила постанову про закриття провадження у справі без зазначення підстав, які слугували такому висновку. Вказує, що він неодноразово звертався до суду про отримання копії постанови, яку отримав лише 19.02.2021 р., тому вважає пропущений ним строк з поважних причин.

Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши доводи клопотання ОСОБА_1 та подані ним докази, приходжу до наступних висновків. 

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, за вище наведеною нормою строк на подачу апеляційної скарги обчислюється не з моменту ознайомлення з постановою судді чи з моменту її отримання, а з моменту її винесення. 

З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 був присутнім під час розгляду справи у суді першої інстанції, надавав пояснення по суті правопорушення, отримав копію постанови в день розгляду справи, що підтверджується відповідної розпискою (а.с.53, 55).

Крім того, ОСОБА_1 не заперечує про його присутність у судовому засіданні 19 січня 2021 р., про що останній зазначає у апеляційній скарзі ( а.с. 82-83).

Доводи ОСОБА_1 про неодноразові звернення до районного суду з заявами про отримання копії судового рішення спростовуються матеріалами справи, яка містить лише одну заяву відповідного змісту (а.с.56).

При цьому, повторне 19.02.2021 року отримання апелянтом копії оскаржуваної постанови, про що є відповідна відмітка (а.с.56), не спростовує факту безпосередньої участі ОСОБА_1 у судовому засіданні з розгляду складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та отримання того ж дня копії постанови.

За таких обставин, з урахуванням чітко визначеного статтею 294 КУпАП порядку оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності документально обґрунтованих доказів, які б свідчили про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Наведена ініціатором відповідного клопотання причина пропуску строку на апеляційне оскарження не перебуває у площині поважних причин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто такі, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції у строк, визначений законом і такі обставини мають бути підтверджені скаржником.

Отже, наявність суттєвих перешкод у своєчасній реалізації ОСОБА_1 права на апеляційне оскарження судового рішення, строк якого згідно ст.294 КУпАП обчислюється саме з дня винесення постанови, ініціатором клопотання не наведені і апеляційним судом не встановлені, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.

З урахуванням вказаного, а також того, що ОСОБА_1 не був позбавлений права оскаржити судове рішення у строки передбачені КУпАП, суд вважає за необхідне відмовити у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року.

Оскільки у поновлені строку відмовлено, апеляційна скарга, у відповідності до вимог ст.294 КУпАП, повертається особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

відмовити ОСОБА_1 у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник