ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4764/21 Справа № 204/1535/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів         -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 
апеляційну скаргу Західної окружної прокуратури міста Дніпро Дніпропетровської області,
на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 березня 2021 року
по справі за позовом керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до Виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:
В лютому 2021 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до Виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 березня 2021 року позовну заяву керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до Виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння — повернуто прокуророві на підставі п.4 ч.4 ст. 185 ЦПК України.
Роз`яснено позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви. 
В апеляційній скарзі Західна окружна прокуратура міста Дніпро Дніпропетровської області просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 березня 2021 року та направити справу до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська для продовження її розгляду.
Відзивів на апеляційну скаргу Західної окружної прокуратури міста Дніпро Дніпропетровської області на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 березня 2021 року від інших учасників справи до суду не надходило.
Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов до висновку, що керівником Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області не доведено підстави звернення до суду з позовом саме прокурора.
Але з таким висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.
Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
       За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
       Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
       Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
       Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.
       Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Пунктом 4 ч.4 ст.185 ЦПК України передбачено, що позовна заява повертається у випадках, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
       Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).
       Згідно п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
       Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
       Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.
       Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).
       У пункті 3 ч.1 ст.131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року за №1697-VII.
       У частині 3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
       Згідно з ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
       Таким чином, зазначені положення спеціального закону кореспондуються із вимогами ст. 56 ЦПК України, якою визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Як вбачається з матеріалів справи, керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся з позовом до Виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння
В позовній заяві керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області зазначає, що Дніпропетровська місцева прокуратура № 4 Дніпропетровської області неодноразово зверталася до Дніпровської міської ради щодо вжиття заходів представницького характеру з метою захисту порушеного права комунальної власності територіальної громади міста на зазначене нерухоме майно. Втім, будь-яких заходів Дніпровською міською радою вжито не було.
Крім того, Дніпропетровська місцева прокуратура №4 Дніпропетровської області неодноразово зверталась до Дніпровської міської ради щодо вжиття заходів представницького характеру, з метою захисту порушеного права комунальної власності територіальної громади міста на зазначене нерухоме майно, що підтверджується листами №04/35-2820вих-20 від 01.07.2020 року та №04/35-4888вих-20 від 23.11.2020 року, з проміжком часу у 4 місяці.
Проте, будь-яких заходів міською радою на відновлення порушених інтересів держави в особі громади міста Дніпра дотепер не вжито, що підтверджується її листами №12/3-44 від 24.07.2020 року та №7/11-3175 від 10.12.2020 року.
З позовною для захисту порушених інтересів держави Дніпровська міська рада у визначений період та станом на теперішній час не зверталась.
Таким чином, зазначене свідчить про неналежне здійснення уповноваженим органом захисту порушених інтересів держави в передбаченому законом порядку.
Враховуючи, що вказані інтереси до цього часу залишаються незахищеними, вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Дніпровської міської ради.
Отже, невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватись як бездіяльність відповідного органу.
А тому, при наявності загрози інтересам держави та бездіяльності органу місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, прокуратурою обґрунтовано встановлено наявність передбачених ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” підстав для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах.
Разом з тим, у провадженні СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження №42019041690000017 від 18.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 358 КК України, за фактом придбання права на майно, а саме: приміщення АДРЕСА_1 , шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, а також з використанням завідомо підробленого документа.
Під час здійснення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, а саме 17.09.2019 року постановою слідчого Чечелівського ВП Дніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні №42019041690000017 від 18.02.2019 року, залучено потерпілого Дніпровську міську раду.
17 вересня 2019 року постановою слідчого Чечелівського ВП Дніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні №42019041690000017 від 18.02.2019 року, на підставі довіреності №7/10-3721 від 21.12.2018 року, виданої міським головою ОСОБА_3 та узгодженою директором департаменту правового забезпечення Дніпровської міської ради Павловим А.Г., залучено до кримінального провадження як представника потерпілого головного спеціаліста управління захисту інтересів територіальної громади міста у судах загальної юрисдикції департаменту правового забезпечення Дніпровської міської ради — Ресенчук Олену Юріївну.
Дніпровською міською радою не здійснено заходів, спрямованих на захист державних інтересів, адже станом на 28.12.2020 року, радою не вжито заходів цивільно-правового характеру, направлених на повернення до комунальної власності міста нерухомого майна, яке вибуло з власності територіальної громади поза її волею.
В заяві прокурор посилається на тривалий характер порушень, суспільну значимість питання повернення у комунальну власність із чужого незаконного володіння майна територіальної громади, яке вибуло від неї поза її волею, невжиття уповноваженим органом своєчасних та ефективних заходів задля поновлення порушених інтересів держави і тому звертається до суду в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради.
Тобто, прокурором обґрунтовано встановлено виключний випадок для реалізації представницьких повноважень в інтересах держави та вжито усіх заходів відповідно до закону України “Про прокуратуру” для поновлення майнових інтересів держави. 
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Стягнути з Виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у розмірі по 757,00 грн. з кожного. 
       Керуючись ст.ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Західної окружної прокуратури міста Дніпро Дніпропетровської області – задовольнити.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 березня 2021 року – скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Стягнути з Виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у розмірі по 757,00 грн. з кожного. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 

       Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

                                               М.Ю.Петешенкова