УХВАЛА

26 квітня 2021 року  
м. Київ
справа №120/1985/20-а
адміністративне провадження №К/9901/12051/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Желєзного І.В. та Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу Державної прикордонної служби України 
на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року у справі
за позовом ОСОБА_1 
до Військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України, Державної прикордонної служби України,
третя особа - Могилів-Подільський прикордонний загін імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Військова частина НОМЕР_1 Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України,
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ :
01 квітня 2021 року Державна прикордонна служба України (далі також – скаржник, ДПС України) звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року.
У касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якого зазначено, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції було отримано ним 01 березня 2021 року. На підтвердження доводів клопотання скаржником до касаційної скарги додано копію супровідного листа Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2021 року № 120/1985/20-а/7409/2021, з яким учасникам справи було надіслано постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року.
Відповідно до частини третьої статті 329 КАС України Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Розглянувши клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження, враховуючи те, що скаржником надано докази на підтвердження вказаного клопотання, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та наявність підстав для його поновлення.
Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги, предметом розгляду у даній справі є визнання протиправним та скасування рішення Державної прикордонної служби України № 153 від 14 серпня 2019 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, зобов`язання ДПС України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, передбачену Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, у зв`язку з встановленням ОСОБА_1 з 15 квітня 2019 року III групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва ), пов`язаного з захистом Батьківщини.
08 лютого 2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15 січня 2020 року № 460-IX.
У зв`язку з цим, відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що оскаржувані судові рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права.
На підтвердження своїх доводів, у касаційній скарзі відповідач вказує, що в оскаржуваних судових рішеннях суди неправильно застосували положення статей 16, пункту 4 статті 16-3, 41Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII), пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975), пунктів 1.9, 2.13 Порядку та Критеріїв встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 червня 2012 року № 420 (далі – Порядок №    420), у зв`язку з чим дійшли невірних висновків, що позивач має право на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи відповідно до Порядку №975 та Закону № 2011-XII, оскільки обмеження щодо виплати одноразової грошової допомоги поширюється винятково на випадки, коли під час повторного огляду у понад дворічний строк змінилася група інвалідності після первинного встановлення інвалідності, або змінився відсоток ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, оскільки вказані випадки є самостійними та не можуть поєднуватися (інакше кажучи, вони поширюються лише на випадки або зміни групи інвалідності, або зміни відсотка ступеня втрати працездатності).
Скаржник стверджує, що судами обох інстанцій не було враховано висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 1.380.2019.006957, який полягає у тому, що дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту рішення компетентного органу (МСЕК), яким вперше встановлено ступінь ушкодження здоров`я особи (незалежно від його виду: інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності), внаслідок травми або захворювання. 
Також касатор наголошує про неврахування висновку Верховного Суду про те, що виплата ОГД з підстав встановлення інвалідності та/або встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності не є самостійними та окремими підставами для виплати ОГД, оскільки визначальним для встановлення права на виплату ОГД є не ступінь тяжкості ушкодження здоров`я, а  рішення органу МСЕК про наявність такого ушкодження (яке викликало втрату працездатності або встановлення групи інвалідності), який висловлений у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі № 725/4136/17.
Крім того, ДПС України посилається також на неврахування судами попередніх інстанцій висновку Верховного суду, висловленого у постанові від 5 липня 2020 року у справі № 240/10153/19, де судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду вирішила відступити від правового висновку, зробленого у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 (справа №295/3091/17), 21.06.2018 (справа № 760/11440/17), 30.09.2019 (справа № 825/1380/18) та інших, де його застосовано, та дійшла такого висновку про застосування пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII: (1) право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду; (2) передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності застосовуються починаючи з 01.01.2014; (3) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 01.01.2014 чи після) та аналогічних висновків Верховного Суду, висловлених у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 806/2187/18, від 20 лютого 2020 року у справі № 806/714/18, від 04 березня 2020 року у справах № 240/5688/18 та № 240/5765/18 та від 12 березня 2020 року у справі № 280/148/19.
Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, доводи скаржника зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року, з метою з`ясування правильності застосування судами статей 16, пункту 4 статті 16-3, 41 Закону № 2011-XII, пункту 8 Порядку № 975, пунктів 1.9, 2.13 Порядку №    420, а також необхідності застосування у спірних правовідносинах висновків Верховного Суду, висловлених у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 806/2187/18, від 20 лютого 2020 року у справі № 806/714/18, від 04 березня 2020 року у справах № 240/5688/18 та № 240/5765/18 та від 12 березня 2020 року у справі № 280/148/19, від 5 липня 2020 року у справі № 240/10153/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 1.380.2019.006957, від 21 грудня 2020 року у справі № 725/4136/17.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Крім того, скаржником заявлено клопотання про зупинення виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року, яке буде розглянуто судом в порядку підготовки справи до касаційного розгляду відповідно до    статті 340 КАС України.
Керуючись статтями 121, 248, 328, 329, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
1. Задовольнити заяву Державної прикордонної служби України та поновити строк на касаційне оскарження у справі № 120/1985/20-а.
2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Державної прикордонної служби України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України, Державної прикордонної служби України, третя особа Могилів-Подільський прикордонний загін імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Військова частина НОМЕР_1 Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
3. Витребувати з Вінницького окружного адміністративного суду справу № 120/1985/20-а.
4. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.
5. Встановити для учасників справи строк до 15 травня 2021 року для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
6. Встановити для учасників справи строк до    15 травня 2021 року    для подання до суду заперечення щодо клопотання про зупинення виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року.
7. Роз`яснити учасникам справи, що у разі не виконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.
8. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                              Я.О. Берназюк
                                                                                                              І.В. Желєзний
                                                                                                              Н.В. Коваленко