Номер провадження: 22-ц/813/5753/21 
Номер справи місцевого суду: 522/6719/19
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:
головуючої – судді Ващенко Л.Г.
суддів – Сєвєрової Є.С. Вадовської Л.М., 
за участі секретаря – Бєляєвої О.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2019 року (одноособово суддя Бондар В.Я.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції) 
18.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (далі-КЕВ), в якому просив: визнати незаконним та скасувати рішення КЕВ, викладене в листі від 18.03.2019 року №1168 про відмову в погодженні рішення військового прокурора Південного регіону України від 12.03.2019 року про взяття полковника юстиції ОСОБА_1 на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими житловими приміщеннями (службовою жилою площею) у складі сім`ї три особи, з 12.03.2019 року; зобов`язати КЕВ погодити рішення військового прокурора Південного регіону України від 12.03.2019 року про взяття полковника юстиції ОСОБА_1 на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими житловими приміщеннями (службовою жилою площею) у складі сім`ї три особи, з 12.03.2019 року.
Позов обґрунтовано наступним.
ОСОБА_1 проходить службу за контрактом осіб офіцерського складу у військовій прокуратурі Південного регіону України у військовому званні «полковник юстиції». Рішення КЕВ в частині відмови у погодження подання військового прокурора про взяття позивача на облік військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов є незаконним, адже житлова площа позивача є меншою ніж встановлено чинним законодавством. Позивач, сім`я якого складається з трьох осіб, проживає у квартирі загальною площею 31,9 м3, житлова площа квартири становить 15,7 м2, в той час як на одного члена сім`ї жила площа має становити не менше 8,5 м2.
На засіданні об`єднаної житлової комісії військових прокуратур Південного регіону України та Одеського гарнізону вирішено подати клопотання військовому прокурору Південного регіону України про взяття на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення службовим жилим приміщенням (службовою житловою площею) полковника юстиції ОСОБА_1 у складі сім`ї особи (він, дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , протоколу комісії №3/2019 від 12.03.2019 року. Військовий прокурор Південного регіону України Немешкало Р.М. дав згоду на взяття ОСОБА_1 на облік особи, яка потребують поліпшення житлових умов та зазначив про необхідність погодження рішення з КЕВ, який листом №1168 від 18.03.2019 року відмовив у погодженні рішення військового прокурора Південного регіону України з підстав того, що ОСОБА_1 забезпечений службовим жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . 
Посилаючись на те, що відмова КЕВ у погодженні рішення військового прокурора Південного регіону України є необґрунтованою, позивач просив про задоволення позову.
У відзиві від 14.05.2019 року на позовну заяву КЕВ просить відмовити у позові, зазначаючи, що ОСОБА_1 забезпечений службовим жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Сторони не приймали участі у судовому засіданні 21.08.2019 року, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.08.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Суд: визнав незаконним та скасував рішення КЕВ, викладене в листі від 18.03.2019 року №1168 про відмову у погодженні рішення військового прокурора Південного регіону України від 12.03.2019 року про взяття полковника юстиції ОСОБА_1 на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням (службовою жилою площею) у складі сім`ї три особи з 12.03.2019 року; зобов`язав КЕВ погодити рішення військового прокурора Південного регіону України від 12.03.2019 року про взяття полковника юстиції ОСОБА_1 на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням (службовою жилою площею) у складі сім`ї три особи з 12.03.2019 року.
(короткий зміст вимог апеляційної скарги)
КЕВ не погодився із рішенням суду від 21.08.2019 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)        
Апеляційна скарга представника КЕВ м. Одеса зазначає:
КЕВ жодним чином не порушив права ОСОБА_1 у відповідності до Конституції України, Житлового кодексу, Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МОУ №380 від 31.07.18р., Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так як є забезпечений службовим житлом та перебуває в узагальнених списках обліку осіб Одеського гарнізону, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання: в загальній черзі з 13.10.03 року №1339, в першочерговій черзі з 14.05.18 року №1539, як учасник бойових дій, зі складом родини 3 особи ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ).
Всупереч ст. 229 ЦПК України, судом не досліджені докази у справі: паспорта ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , свідоцтво про шлюб останніх, а також свідоцтво про народження ОСОБА_3 , як такі, що підтверджують родини зв`язки і які не додані до позовної заяви.
В рапорті позивача зазначено, що ОСОБА_2 має 1/5 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а в інформаційної довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованої станом на 16.04.19 значиться, що ОСОБА_2 вищезазначену частину квартири не має. Дані, зазначені позивачем стосовно ОСОБА_2 не є належним та допустимим доказом, так як вони суперечать Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Також у довідці про перевірку житлових умов ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що останній потребує поліпшення житлових умов, однак у довідці не зазначено дату перевірки житлових умов, відсутній висновок комісії та відсутня печатка.
Стосовно протоколу №3/2019 від 13.03.19 КЕВ зазначає, що в даному протоколі відсутні дані про включення членів сім`ї позивача до статусу таких, які потребують поліпшення житлових умов, мова йде лише про поліпшення житлових умов позивача.
КЕВ є державною військовою установою, що здійснює владну управлінську функцію в сфері квартирно-експлуатаційного забезпечення військових об`єктів гарнізону. В резолютивній частині суду зазначено про визнання незаконним та скасування рішення КЕВ, що викладене в листі від 18.03.2019 року №1168 про відмову у погодженні рішення військового прокурора Південного регіону України від 12.03.2019 року про взяття полковника юстиції ОСОБА_1 на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням (службовою жилою площею) у складі сім`ї три особи з 12.03.2019 року, при цьому, лист не має жодного відношення до рішення. Так лист службовий або є інформацією, а рішення - офіційний документ, в якому зафіксовано якийсь результат.
КЕВ зобов`язано погодити рішення військового прокурора Південного регіону України від 12.03.2019 року про взяття полковника юстиції ОСОБА_1 на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням (службовою жилою площею) у складі сім`ї три особи з 12.03.2019 року. Із вказаного вбачається, що предметом спору є скасування рішення суб`єкта владних повноважень (до якого відноситься КЕВ) та зобов`язання останнього вчинити певні дії, але відповідно до КАС України, така справа відноситься до юрисдикції адміністративного судочинства, а не до цивільного.
Тому провадження по справі №522/6719/19, у порядку п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, підлягає закриттю за непідсудністю.
Позов поданий лише ОСОБА_1 , який згідно документів позовної заяви не виступає як представник усіх членів сім`ї і виходить, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не потребують поліпшення житлових умов.
(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)
Відзив позивача ОСОБА_1 зазначає: 
Однією з підстав скасування рішення суду апелянт зазначає порушення судом норм матеріального права, проте норми матеріального права, які, нібито суд порушив суд, не зазначає.
Необґрунтованими є міркування апелянта, що КЕВ не порушив його права, оскільки він забезпечений службовим житлом та перебуває разом з членами у списку осіб Одеського гарнізону, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання. Апелянтом не враховано, що згідно зі ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах та у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР іншими законами, в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовцями Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою Наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 № 380, погодженим з Генеральним прокурором України (далі - Інструкція МОУ № 380) визначено зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України. Відповідно до п. 9 Розділу IV Інструкції МОУ № 380 службові житлові приміщення надаються командиром військової частини (військовим прокурором Південного регіону України) на підставі протоколу житлової комісії згідно з чергою відповідно до обліку.
Отже для того щоб отримати службове житло, яке відповідає нормам, визначеним законодавством, позивач повинен перебувати на обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею).
Проте незаконне рішення КЕВ, через яке він позбавлений можливості реалізувати своє право на перебування на вказаному обліку, унеможливлює отримання ним службового житлового приміщення, яке відповідає нормам і вимогам, встановленим законодавством.
Таким чином КЕВ порушило його права, передбачені ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком. 
Перебування його разом із членами сім`ї на обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання не стосується предмету позову, оскільки в КЕВ існує дві, незалежні одна від іншої, черги: осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею).
Позивач оскаржує рішення КЕВ, що стосується лише обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею).
Міркування КЕВ, що позивач вже забезпечений службовим житлом і не має права перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею) є незаконним та необґрунтованим. КЕВ не посилається на жодну норму матеріального права, відповідно до якої він та члени його сім`ї не мають права перебувати на вказаному обліку.
Разом з тим, відповідно до п. 1 Розділу IV Інструкції МОУ № 380 військовослужбовці та члени їх сімей, крім осіб, які звільнені з військової служби в запас або відставку та члени їх сімей, за відсутності за місцем проходження служби житла для постійного проживання, забезпечуються службовими жилими приміщеннями. Отже єдиною підставою для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей службовим житлом є відсутність житла для постійного проживання за місцем проходження служби.
Оскільки ні позивач, ні члени його сім`ї постійного житла за місцем проходження служби (м. Одеса) не мають, у них наявне право, передбачене законодавством щодо перебування на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею).
Під час проходження військової служби у 2006 році йому, на склад сім`ї одна особа, було надано службове житло, однокімнатна квартира  АДРЕСА_3 і видано ордер № 1302 серії ПР, на підставі якого він вселився у вказану квартиру. На сьогодні в цій квартирі разом з ним зареєстровані та проживають його дружина 2 сина: 2013 та 2019 років народження. На час прийняття КЕВ м. Одеса оскаржуваного рішення в указаній квартирі разом зі мною були зареєстровані та проживали моя дружина та син 2013 року народження. На час прийняття КЕВ рішення житлова площа на кожного члена сім`ї (він, дружина та син 2013 року народження) становила 5,2 м2 (15,7 м2/ 3).
Постановою виконкому Одеської обласної Ради народних депутатів та Президії обласної Ради професійних спілок від 16.01.1985 № 52 «Про порядок надання жилих приміщень» (зі змінами) установлено розмір середньої забезпеченості громадян житловою площею в населених пунктах Одеської області - 8,5 м2. Також у постанові зазначено, що на квартирний облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов, приймаються громадяни, які займають жилу площу до 6 м2 включно на проживаючого члена сім`ї.
Відтак існує необхідність у забезпеченні його разом із членами сім`ї службовим приміщенням, яке відповідає нормам і вимогам, встановленим ЖК Української PCP, іншими законами та підзаконними нормативними актами.
Невідповідність займаного ним службового житла відповідним нормам, через розширення складу моєї сім`ї, стало підставою для звернення до житлової комісії для постановки його та членів сім`ї, які проживають разом з ним на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), адже отримати службову квартиру, яка відповідає нормам і вимогам, встановленим ЖК Української PCP він може лише перебуваючи на цьому обліку.
Міркуванням апелянта, що суд нібито не дослідив «родинних зв`язків» між позивачем, його дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 викликає здивування, оскільки у скарзі апелянт посилається на те, що позивач зі складом сім`ї 3 особи ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) перебувають у узагальнених списках обліку осіб Одеського гарнізону, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання. Під час прийняття оскаржуваного рішення та під час судового розгляду в суді першої інстанції, у відзиві на позовну заяву КЕВ не висловлювало будь-яких заперечень (сумнівів) з приводу наявності родинних відносин позивача.
Матеріали цивільної справи містять необхідні докази: копію довідки про проходження військової служби та склад сім`ї від 26.02.2019 року № 1263вих-19 (форма 7); копію довідки (витягу з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 07.03.2019 року № 671, з яких убачається, що на утриманні позивача знаходяться дружина ОСОБА_2 і син ОСОБА_3 , які зареєстровані та проживають разом з ним у квартирі АДРЕСА_4 .
Участь дружини в приватизації 1/5 частини (3,54 м2) квартири АДРЕСА_5 , не має значення для вирішення питання про постановку на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею) в місті Одесі, Одеській області (Одеському гарнізоні), оскільки відповідно до п. 1 Розділу IV Інструкції МОУ №380 військовослужбовці та члени їх сімей, крім осіб, які звільнені з військової служби в запас або відставку та члени їх сімей, за відсутності лише за місцем проходження служби житла для постійного проживання, забезпечуються службовими жилими приміщеннями.
Абзацем 2 пункту 6 Розділу IV Інструкції МОУ № 380 передбачено, що на підставі рішення командира військової частини за рапортом військовослужбовця житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) протягом п`яти робочих днів після реєстрації рапорту військовослужбовця проводить перевірку житлових умов військовослужбовця та членів його сім`ї, складає довідку про перевірку житлових умов (додаток 11) і клопоче перед командиром військової частини про забезпечення військовослужбовця та членів його сім`ї службовим жилим приміщенням (службовою жилою площею) або доповідає про відмову у такому забезпеченні із наданням вмотивованого письмового обґрунтування.
Отже складання саме такої довідки, яка міститься в матеріалах справи прямо передбачено Інструкцією МОУ № 380, яка є її додатком 11. Перевіркою житлових умов комісія засвідчила про те, що в квартирі АДРЕСА_4 проживають позивач та члени його сім ’ї і висновок комісії - потребує поліпшення житлових умов.
Згідно з ч. 1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Практика Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) свідчить про те, що принцип юридичної визначеності означає, що зацікавленні особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, зокрема взяття на облік військовослужбовців, які 'потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими житловими приміщеннями в разі відсутності за місцем проходження служби житла для постійного проживання, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки (рішення Європейського суду у справі Yvonne van Duyn v.Home office (справа 41/74).
У даному випадку зобов`язання держави визначено спеціальним законом щодо соціального захисту військовослужбовців, зокрема ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.п. 1, 6 Розділу IV Інструкції МОУ № 380.
Відповідно до ст. 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української PCP №2148-VIII від 19.10.1973 (чинного на сьогодні), держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на достатній життєвий рівень для нього і його сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг і житло, і на неухильне поліпшення умов життя.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)
Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.
Позивач ОСОБА_1 , полковник юстиції, учасник бойових дій, проходить військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у військовій прокуратурі Південного регіону України на посаді начальника відділу, на його утриманні знаходяться дружина ОСОБА_2 і син ОСОБА_3 . Позивач і члени його сім`ї проживають у квартирі АДРЕСА_4 , яка складається з 1 кімнати жилою площею 15,7 м2, загальна площа квартири становить 31,9 м2 (а.с.15-18,29).
11.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до військового прокурора Південного регіону України та голови об`єднаної житлової комісії військових прокуратур Південного регіону України та Одеського гарнізону з рапортом про надання службового житлового приміщення (а.с.14).
Об`єднаною житловою комісією військових прокуратур Південного регіону України та Одеського гарнізону від 12.03.2019 року вирішено клопотати перед військовим прокурором Південного регіону України про взяття на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення службовим жилим приміщенням (службовою житловою площею) полковника юстиції ОСОБА_1 у складі сім`ї особи (він, дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 ), протокол комісії №3/2019 від 12.03.2019 року (а.с. 13).
Військовий прокурор Південного регіону України 12.03.2019 року погодив взяття ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов і вказав про необхідність погодження рішення з КЕВ (а.с.12).
КЕВ, листом №1168 від 18.03.2019 року, відмовив у погодженні рішення військового прокурора Південного регіону України із посиланням на те, що ОСОБА_1 забезпечений службовим жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).
З листа КЕВ №1403 від 01.04.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у загальних списках обліку осіб Одеського гарнізону, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання в загальній черзі з 13.10.2003 року, в першочерговій черзі, як учасник бойових дій, з 14.05.2018 року (а.с.19).
Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мають у власності нерухомого майна.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , батьком якого є позивач ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_2 (а.с.59).
Між сторонами виникли правовідносини з приводу квартирного обліку військовослужбовця і членів його сім`ї, які потребують поліпшення житлових вимог і регулюються нормами ЖК Української РСР, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі-Закон), Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 (далі-Порядок) і Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовцями Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою Наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 № 380, погодженим з Генеральним прокурором України (далі - Інструкція).
(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)
Суд першої інстанції, задовольняючи позов про визнання незаконним рішення КЕВ щодо відмови погодити рішення військового прокурора Південного регіону України від 12.03.2019 року про взяття позивача складом сім`ї на квартирний облік військовослужбовців і зобов`язання відповідача погодити рішення, виходив із доведеності позовних вимог (а.с.61-65).
Колегія суддів погоджується з висновками суду з таких підстав.
Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок (ст. ст. 31 ч.1, 34 ч.1 ЖК Української РСР).
Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства, якщо вони не займали жилих приміщень за місцем проходження служби (ст. 12 ч.1 абз.3,8 Закону).
Військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. Військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності в них житла для постійного проживання в населених пунктах за місцем проходження військової служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця проходження військової служби (перелік таких населених пунктів для військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу визначається Міноборони, МВС, МОН, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держспецзв`язку, ДКА та Управлінням державної охорони), забезпечуються службовими житловими приміщеннями (п.п.2,7 Порядку).
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , полковник юстиції, учасник бойових дій, проходить військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у військовій прокуратурі Південного регіону України, на його утриманні знаходяться дружина ОСОБА_2 і син ОСОБА_3 . 11.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до військового прокурора Південного регіону України та голови об`єднаної житлової комісії військових прокуратур Південного регіону України та Одеського гарнізону з рапортом про надання службового житлового приміщення, посилаючись на невідповідність займаного жилого приміщення санітарним нормам. Об`єднана житлова комісія військових прокуратур Південного регіону України та Одеського гарнізону і військовий прокурор Південного регіону України 12.03.2019 року погодили взяття ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення позивача службовим жилим приміщенням.
Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам (ст. 47 ч.1, 48 ч.1, 50 ч.1 ЖК Української РСР).
З 2006 року позивач зареєстрований і проживає в однокімнатній квартирі  АДРЕСА_3 . З 2001 року у квартирі зареєстрована і проживає дружина позивача ОСОБА_2 , а з 2013 року син ОСОБА_3 (а.с.16).
Станом на березень 2019 року житлова площа на кожного члена сім`ї (позивач, його дружина та син 2013 року народження) у квартирі  АДРЕСА_4 становила 5,2 м2 (15,7 м2/ 3).
Відповідно до постанови виконкому Одеської обласної Ради народних депутатів та Президії обласної Ради професійних спілок від 16.01.1985 № 52 «Про порядок надання жилих приміщень» (зі змінами), встановлений розмір середньої забезпеченості громадян житловою площею в населених пунктах Одеської області - 8,5 м2, при цьому, на квартирний облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов, приймаються громадяни, які займають жилу площу до 6 м2 включно на проживаючого члена сім`ї (п.п.п,3.1, а.с.23-25).
З огляду на те, що в одній кімнаті квартири  АДРЕСА_4 проживає троє осіб, розмір жилої кімнати менше 6 м2 на кожну особу, яка проживає у кімнаті, є підстави для перебування позивача на квартирному обліку з метою забезпеченні його разом із членами сім`ї службовим приміщенням, яке має бути благоустроєним стосовно до умов  м. Одеси і відповідати санітарним і технічним вимогам, відповідно до чинного законодавства України.
Службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно-експлуатаційним органом, за місцем проходження ними військової служби. Службове житлове приміщення повинне бути благоустроєно стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. Службове житлове приміщення надається військовослужбовцю 
на всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним (у тому числі на дружину (чоловіка) і неповнолітніх дітей, які проживають окремо від військовослужбовця в даному або іншому населеному пункті). Члени сім`ї військовослужбовця дають письмову згоду на проживання в службовому житловому приміщенні (п.п.12-14 Порядку). 
Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах. Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. Військовослужбовці знімаються з обліку у разі, зокрема, поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла. Житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку, крім випадків, передбачених законодавством. Житлове приміщення, що надається військовослужбовцю для постійного проживання, повинне бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним та технічним вимогам (п.п.22,24,31,33 Порядку).
Військовий прокурор Південного регіону України 12.03.2019 року погодив взяття ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов і вказав про необхідність погодження рішення з КЕВ, а КЕВ, листом №1168 від 18.03.2019 року, відмовив у погодженні рішення військового прокурора Південного регіону України із посиланням на те, що ОСОБА_1 забезпечений службовим жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Зважаючи на те, що у позивача наявні підстави для перебування на квартирному обліку з метою отримання службового приміщення, яке має бути благоустроєним стосовно до умов м. Одеси і відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам, відповідно до норм законодавства України, військовий прокурор Південного регіону України і об`єднана житлова комісія військових прокуратур Південного регіону України та Одеського гарнізону погодили позивачу взяття його на квартирний облік, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність відмови КЕВ у погодженні позивачу щодо взяття йог на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов шляхом надання службового жилого приміщення.
Разом з тим, рішення суду в частині визнання незаконним і скасування відмови КЕВ у погодженні дозволу підлягає зміні зважаючи на наступне.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути , зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ст. 16 ч.ч.1,ч.2 п.10 ЦК України).
Позивач одночасно заявив вимоги про визнання незаконним і про скасування рішення посадової особи КЕВ у погодженні дозволу, яке викладене в листі від 18.03.2019 року №1168 начальника КЕВ (а.с.10).
У даному випадку рішення про відмову у погодженні, яке викладене в листі від 18.03.2019 року №1168 начальника КЕВ, додатково не потребує скасування.
Порушене право позивача на погодження дозволу для взяття його зі складом сім`ї на квартирний облік, як особи, яка потребує поліпшення житлових умов відновлюється шляхом визнання незаконним рішення про відмову у погодженні, викладене в листі від 18.03.2019 року №1168.
За таких обставин, рішення суду в цій частині підлягає зміні.
З врахуванням того, що рішення про відмову у погодженні є незаконним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання відповідача погодити рішення військового прокурора Південного регіону України від 12.03.2019 року щодо взяття ОСОБА_1 на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням.
(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)
Доводи представника КЕВ у скарзі, що: КЕВ не порушив права ОСОБА_1 , так як він забезпечений службовим житлом та перебуває в узагальнених списках обліку осіб Одеського гарнізону, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; суд не дослідив докази, які підтверджують родини зв`язки позивача і членів його родини; в рапорті позивача зазначено, що ОСОБА_2 має 1/5 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а в інформаційної довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 16.04.19 року таких відомостей немає; довідка про перевірку житлових умов ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , відсутній висновок комісії і відсутня печатка, а у протоколі №3/2019 від 13.03.19 року відсутні дані про включення членів сім`ї позивача до статусу таких, які потребують поліпшення житлових умов, мова йде лише про поліпшення житлових умов позивача; КЕВ є державною військовою установою, що здійснює владну управлінську функцію в сфері квартирно-експлуатаційного забезпечення військових об`єктів гарнізону, предметом спору є скасування рішення суб`єкта владних повноважень, до якого відноситься КЕВ і зобов`язання останнього вчинити певні дії, тому справа відноситься до юрисдикції адміністративного судочинства, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю за непідсудністю; позов поданий лише ОСОБА_1 , який не виступає як представник усіх членів сім`ї і виходить, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не потребують поліпшення житлових умов, - до уваги не приймаються.
Невідповідність займаного позивачем службового житла санітарним і технічним нормам стало підставою для звернення до житлової комісії з метою постановки позивача та членів його сім`ї, які проживають разом з ним на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею).
Житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку, крім випадків, передбачених законодавством (п.31 Порядку).
Матеріали справи містять належні і допустимі докази сімейних відносин між позивачем, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , достовірність яких, у встановленому законом порядку, не спростовано (а.с.14-16,18).
Технічні недоліки довідки про перевірку житлових умов і у протоколі №3/2019 від 13.03.2019 року не впливають на суть вирішення порушеного права позивача і можуть бути усунуті органами, які їх видали.
Позовна заява ОСОБА_1 пов`язана з вирішенням питання щодо права на отримання службового житла, а тому спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Зазначених висновків дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 року по справі № 815/2551/15.
Як установлено матеріалами справи, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, направленим на поновлення порушеного відповідачами права на отримання житла. Отже, цей позов поданий на поновлення прав позивача у сфері житлових відносин. За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Оскільки спірні правовідносини пов`язані з поновленням ОСОБА_4 на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, позаяк у такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, отже, такий спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а пов`язаний з вирішенням питання щодо права на житло. Велика Палата Верховного Суду вже висловлювалась щодо застосування норм права у спірних правовідносинах у цій категорії спорів, зокрема у справі N 806/104/16 (постанова від 18 квітня 2018 року N 11-166апп18). Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі N 6-14цс16, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від указаного висновку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року по справі № 815/2551/15).
Наявність або відсутність права дружини позивача на частку квартири у м. Маріуполі, а також пред`явлення позову лише ОСОБА_1 не впливає на правильність висновків суду першої інстанції про визнання незаконною відмову у погодженні та з зобов`язання відповідача вчинити певні дії для відновлення порушеного права позивача.
Доводи позивача у відзиві на скаргу щодо незаконності відмови КЕВ у погоджені та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в цій частині, прийняті до уваги і є підставою для відхилення доводів відповідача.
(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)
Відповідач, відмовивши позивачу у погодженні, порушив його право на отримання службового житла, тому суд дійшов правильного висновку про захист порушеного права, за захистом якого особа звернулася до суду.
(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)
Підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.  Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст.376 ч.ч.1,2,4 ЦПК України).
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, разом з тим, висновки суду в частині скасування рішення керівника КЕВ щодо відмови у погодженні не відповідає обставинам справи і нормам ст. 16 ЦК України, рішення суду підлягає зміні в цій частині з викладення резолютивної частини рішення у новій редакції.

СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.ч.1,2 ЦПК України).
Колегія суддів дійшла висновку про правильність висновків суду першої інстанції в частині задоволення позову про визнання рішення незаконним і зобов`язання вчинити певні дії, тому відповідач не має права на відшкодування судових витрат. Витрати позивача можуть бути відшкодовані, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА 
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.ч.1,2, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:        

Апеляційну скаргу представника квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси – задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2019 року в частині визнання незаконним та скасування рішення квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, викладене в листі від 18.03.2019 року №1168 – змінити, виклавши резолютивну частину рішення в цій частині у новій редакції:
Визнати незаконною відмову начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси у погодженні рішення військового прокурора Південного регіону України від 12.03.2019 року про взяття полковника юстиції ОСОБА_1 на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням (службовою жилою площею) у складі сім`ї три особи з 12.03.2019 року, яка викладена в листі від 18.03.2019 року за №1168.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2019 року в частині зобов`язання квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси погодити рішення військового прокурора Південного регіону України від 12.03.2019 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови суду.
Повний текст постанови суду складено 04.06.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Є.С. Сєвєрова

Л.М. Вадовська