Постанова
Іменем  України              
 
16 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 527/2562/18
провадження № 61-7191св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова  М. Ю.,
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - Глобинська міська територіальна громада Полтавської області,
третя особа - відділ у Глобинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області,
особа, яка зверталась з апеляційною скаргою - ОСОБА_3 , 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від 26 березня 2020 року у складі колегії суддів: Пікуля В. П., Карпушина Г. Л., Одринської Т. В., 
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися з позовом до Глобинської міської територіальної громади Полтавської області, треті особи: відділ у Глобинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько та чоловік позивачів ОСОБА_4 . Після його смерті залишилося спадкове майно - земельна ділянка, однак в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Враховуючи викладене, просили:
визнати за  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 4,89 умовних кадастрових га, розташовану на території Жуківської сільської ради Глобинського району Полтавської області відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай).
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 21 березня 2019 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності по Ѕ частині на земельну ділянку площею 4,89 умовних кадастрових га, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) на землю серії ПЛ № 0321947 від 23 лютого 1998 року зареєстрованого № 521, розташовану на території Жуківської сільської ради Глобинського району Полтавської області.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя на передбачених законом підставах набув право власності на земельну ділянку площею 4,89 ум.кад. га, розташована на території Жуківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, проте оригінали правовстановлюючих документів втрачено.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Полтавського апеляційного суду від 26 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.
Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 21 березня 2019 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Глобинської міської територіальної громади Полтавської області, треті особи: відділ у Глобинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір сплачений при подачі апеляційної скарги в розмірі по 567 грн. 30 коп. з кожного.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що на момент смерті ОСОБА_4 не мав права на земельну частку (пай), оскільки в 1998 році дане право було відчужене на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай) від 31 жовтня 1998 року  ОСОБА_3 , який в подальшому оформив та зареєстрував за собою право власності на виділену земельну ділянку і на даний час є власником даної земельної ділянки. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У квітні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій з урахуванням уточнень, просили постанову апеляційного суду Полтавської області від 26 березня 2020 року скасувати, залишити в силі рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 21 березня 2019 року.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не визначив процесуальний статус ОСОБА_3 , який не може бути і не є стороною у справі. Рішення суду першої інстанції не могло вплинути на його права та законні інтереси, оскільки судом не вирішувалося питання про передачу земельної ділянки, переданої у приватну власність, згідно з розпорядженням голови Глобинської РДА із земель колективної власності агрофірми «Вікторія» Жуківської сільської ради Глобинського району від 19 листопада 1998 року № 657. 
Нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай) від 31 жовтня 1998 року порушив права позивачів, оскільки відповідно статті 114 ЗК України від 18 грудня 1990 року № 561-ХІІ (який діяв на той час) купівлі-продаж, дарування, застава, самовільний обмін земельних ділянок землекористувача, в тому числі орендарями, а також угоди, укладені власниками землі з порушенням установленого для них порядку придбання або відчуження земельних ділянок є недійсними. Згідно статті 210 ЗК України (25 жовтня 2001 року) угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду. 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції.
У жовтні 2021 року матеріали цивільної справи № 527/2562/18 надійшли до Верховного Суду та 20 жовтня 2020 року передані судді-доповідачу.
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
В ухвалі Верховного Суду від 22 вересня 2020 року зазначено, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України: суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 368/54/17.
Фактичні обставини
Суди встановили, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 та чоловіком ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер.
За життя ОСОБА_4 отримував Сертифікат на право на земельну частку (пай) на землю серія ПЛ № 0321947 від 23 лютого1998 року зареєстрований № 521 (згідно розпорядження голови Глобинської РДА № 526 від 11 листопада 1997 року площею 4,89 ум. кад. га земельна ділянка розташована на території Жуківської сільської ради Глобинського району).
В Головному управлінні Держгеокадастру у Полтавській області відсутня інформація про отримання ОСОБА_4 державного акту на право приватної власності на земельну частку (пай).
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4,46 га на території Жуківської сільської ради Глобинського району станом на 13 лютого 2018 року становить 168 594,39 грн. Інформація про укладання договору оренди на земельну частку (пай) посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0321947 у відділі відсутня.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області із заявою про видачу на їх ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 
19 жовтня 2018 року державний нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтва, оскільки ними не було надано правовстановлюючі документи, необхідних для вчинення нотаріальної дії.
Відповідно до договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай) від 31 жовтня 1998 року ОСОБА_4 продав ОСОБА_3 право не земельну ділянку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку(пай) серії ПЛ № 0321947, виданим Глобинською районною державною адміністрацією Полтавської області на підставі її розпорядження від 11 листопада 1997 року № 526 та зареєстрованим 23 лютого 1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № НОМЕР_1 , площею 4,89 умовних кадастрових гектар. Місце розташування земельної частки (паю): Жуківська сільська Рада Глобинського району Полтавської області, колективне сільськогосподарське підприємство акціонерне товариства агрофірма «Вікторі» с. Жуки Глобинського р-ну Полтавської обл.
Розпорядженням голови Глобинської районної державної адміністрації про передачу у приватну власність власникам сертифікатів земельних часток(паїв) із земель колективної власності агрофірми «Вікторія» Жуківської сільської ради Глобинського району від 19 листопада 1998 року № 657 затверджено уточнений розмір земельної частки (паю) в розмірі 4,84 кадастрових гектарів; встановлено та закріплено межі земельних ділянок в натурі згідно поданої схеми поділу земельної ділянки першочергового призначення колективної власності агрофірми « ОСОБА_5 »; видано державні акти на право приватної власності на земельні ділянки ріллі, що визначені технічною документацією з урахуванням якості ґрунтів слідчим громадянам - власникам сертифікатів : ОСОБА_3 - 49,06 га, ОСОБА_6 - 49,08 га, ОСОБА_7 - 8,92 га, ОСОБА_8 - 13,38 га, ОСОБА_9 - 13,38 га, ОСОБА_10 - 22,40 га, ОСОБА_3 - 49,22 га, ОСОБА_11 - 14,32 га, ОСОБА_12 - 13,44 га.
Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 007931 від 09 грудня 1998 року ОСОБА_3 на підставі вищезазначеного розпорядження передано у приватну власність земельну ділянку площею 49,22 га в межах згідно з планом. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2.
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20 грудня 2016 року земельна ділянка площею 49,2153 га розташована на території Жуківської сільської ради Глобинського р-н Полтавської обл., кадастровий номер 5320682200:00:009:0030, на праві власності належить ОСОБА_3 .
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки на момент смерті ОСОБА_4 не мав права на земельну частку (пай), тобто розглянув справу по суті спору.
Однак, при цьому суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що суд першої інстанції прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, що не була залучена до участі у справі.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не  інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в  межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і  застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 березня 2021 року в справі № 463/4616/18 (провадження № 61-20505св19) вказано, що «відповідно до частин першої - четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
У справі, що переглядається, встановивши, що спірна земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_3 , який не залучений до участі у справі, апеляційний суд повинен був відмовити в задоволенні позову саме з цих підстав.
За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову, але помилився щодо мотивів такої відмови. 
Аргументи касаційної скарги про те, що нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай) від 31 жовтня 1998 року є недійсним, необгрунтовані.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не звертались з позовом щодо визнання даного договору недійсним. В Указі Президента України від 21 квітня 1998 року «Про захист прав власників земельних часток (паїв)» передбачалась можливість відчуження шляхом купівлі-продажу права на земельну частку (пай), посвідчений сертифікатом.
Мораторій на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення та права на земельні частки (паї) у таких ділянках запроваджений пунктом 15 Перехідних положень ЗК України та введений в дію з 01 січня 2002 року.
Висновки Верховного Суду
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).
З урахуванням необхідності врахування висновку щодо застосування норм права викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 березня 2021 року в справі № 463/4616/18 (провадження № 61-20505св19), колегія суддів вважає, що оскаржене судове рішення частково ухвалене без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що: касаційну скаргу необхідно задовольнити частково; оскаржене судове рішення змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови; в іншій частині залишити без змін.
Оскільки Верховний Суд змінює судове рішення, але виключно у частині мотивів його прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргуОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.
Постанову Полтавського апеляційного суду від 26 березня 2020 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                    В. І. Крат
Судді:                                                                             Н. О. Антоненко
І. О. Дундар
                                                                                      Є. В. Краснощоков
                                                                                      М. Ю. Тітов