КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

    ____________________________________
Справа  №753/8163/20
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/6352/2021                                                                                                                                                                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
1 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                                     
                                                судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                                    суддів                                  Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
                                    при секретарі                      Сакалошу Б.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Хальзєва Сергія Івановича на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 жовтня 2020 року (суддя Трусова Т.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дитину, встановлених рішенням суду, та звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів,
встановив:
 
у травні 2020р. позивач звернувся до суду з позовом та просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на малолітню дитину - ОСОБА_3 та стягувати з нього аліменти у розмірі 1/10 частки всіх його доходів, починаючи з 18 лютого 2020 року; звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів на утримання дочки у сумі 124 381грн 75коп. та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1 681грн 60коп.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2018 року з нього стягуються аліменти на користь відповідача на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј  частини всіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 1 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Також суд стягнув з нього аліменти на відповідача в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісяця, з 1лютого 2018 року до досягнення дитиною трирічного віку.
Позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього та його нової дружини - ОСОБА_5 , які проживають у Польщі, народився син - ОСОБА_6 , що передбачає здійснення додаткових витрат у великих розмірах, які потрібні для догляду за малолітньою дитиною та утримання нової дружини. Крім того, він перебуває у скрутному матеріальному становищі внаслідок виконання рішення суду про стягнення аліментів на дитину та колишню дружину, а тому у нього виник значний борг по сплаті вказаних аліментів.
Позивач стверджував, що після стягнення аліментів його дохід становить в середньому 3 000 злотих, якого не вистачає для покриття необхідних витрат, зокрема, сплати квартплати та інших пов`язаних з нею платежів, страховки за автомобіль, послуг Інтернету та іпотечного кредиту. 

Позивач вважав, що з огляду на зміну його сімейного стану, змінився і його матеріальний стан, а тому є підстави для зменшення розміру аліментів до 1/10 частки його доходів, що  становитиме 800 злотих, що є еквівалентом 5 112 грн.
Також позивач посилався на те, що оскільки він за власною ініціативою добровільно сплачував певну суму аліментів на дитину та відповідача, а виконання рішення суду призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких аліментів, яка утворилась через його скрутне матеріальне становище, існують підстави і для звільнення його від часткової сплати заборгованості у сумі 124 381грн 75коп.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментних зобов`язань ОСОБА_1 на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначених рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року. Від дня набрання рішенням законної сили стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1   про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів. 
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Хальзєв С.І. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким зменшити розмір аліментів на малолітню дитину до 1/10 частки всіх доходів позивача, починаючи з 18 лютого 2020 року. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Представник позивача стверджує, що суд дійшов помилкового висновку, що позивач не перебуває у зареєстрованому шлюбі з матір`ю ОСОБА_7 , оскільки даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10 квітня 2019 року, а тому вказані особи перебувають на утриманні позивача. 
Представник позивача вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи та дійшов до помилкових висновків стосовно того, що середньомісячний заробіток позивача становить 12 309 злотих 62грошів, так як вказана сума є заробітною платою позивача до вирахування податків, зборів, та інших платежів, а тому фактично позивач отримує менший дохід, ніж зазначив суд у своєму рішенні 
Представник позивача зазначає, що стягнення з позивача аліментів на дитину у розмірі 1/10 частки його доходу надасть йому можливість забезпечити належне та адекватне існування його теперішньої сім`ї та жодним чином не призведе до погіршення фінансового забезпечення його дочки ОСОБА_3 , а зменшення розміру аліментів покращить фінансове становище позивача та дозволить йому брати більше участі у безпосередньому вихованні дитини, оскільки на даний час ОСОБА_1 не може залишити територію Польщі та бачитися з донькою через тяжке фінансове становище.
Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Хальзєва С.І., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника відповідача - адвоката Медвідь О.П., який просив залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 1 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 серпня 2018 року шлюб сторін був розірваний.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 , батьком якого є ОСОБА_1 .
Згідно листа судового пристава при районному суді для Кракова - Кроводжи у Кракові Якуба Павляка ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів на дочку з 1 червня 2018 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 32 127,62зл.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не наведено істотних обставин, передбачених ст. 197 СК України, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.
Доводи апеляційної скарги не містять обґрунтування незаконності рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в цій частині апеляційному перегляду не підлягає.
Задовольняючи частково позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту прийняття рішення про стягнення аліментів розмір доходів позивача фактично не змінився, але змінився його сімейний стан, у нього народився син, якого позивач зобов`язаний утримувати, а також зобов`язаний утримувати мати сина до досягнення дитиною трьохрічного віку.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю 

між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу він має сина, ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей та дружина, а також він несе витрати на забезпечення сім`ї.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, врахував зміну сімейного стану позивача та народження у нього другої дитини, і необхідність утримувати матір сина, що спростовує посилання у апеляційній скарзі на неврахування судом вказаних обставин.
Доводи апеляційної скарги, що судом не був врахований фактичний заробіток позивача, сплату ним заборгованості по аліментам, необхідність оплати комунальних послуг, страхових платежів, іпотечного кредиту, колегія суддів вважає безпідставними, так як зазначені витрати здійснюються позивачем для покращення побуту його сім`ї, однак вказані обставини не повинні значно зменшувати забезпечення його дитини від попереднього шлюбу, що не буде відповідати інтересам малолітньої ОСОБА_3 .
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, заборгованість за аліментами виникла у зв`язку із неналежним виконанням позивачем рішення суду про 

сплату аліментів на його дочку ОСОБА_3 , а відтак взагалі не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК  України, апеляційний суд
 
постановив:
 
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хальзєва Сергія Івановича залишити без задоволення, рішення на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 жовтня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 18 червня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                    І.М. Рейнарт

Судді                                                                      Г.М. Кирилюк

                                                                               Т.А. Семенюк