Справа № 430/122/20 
Провадження № 33/810/33/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Руденко В.В., за участю:
- секретаря судового засідання – Василович Г.Ю.
- особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисників – Чікалова А.О., Литвин О.В.
               розглянувши «16» квітня 2021 року у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Сєвєродонецьк Луганської області апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч, Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, на постанову судді Станично-Луганського районного суду Луганської області від 01 лютого 2021 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Станично-Луганського районного суду Луганської області від 01 лютого 2021 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-3 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень, з конфіскацією переміщуваного товару, а саме грошових коштів у розмірі 150 000 доларів США, що в еквіваленті іноземної валюти за курсом НБУ становить 4 261 500 грн. 00 коп., перелічені згідно з протоколом вилучення від 28.12.2020 року (додаток до протоколу про адміністративне правопорушення № 408 від 28.12.2020 року), що знаходяться на банківському рахунку ГУ ДФС у Луганській області в АТ «Укрексімбанк» (м.Київ) в сумі 140 000 доларів США, що в еквіваленті іноземної валюти за курсом НБУ становить 3 956 470 грн. 00 коп., а також 10 000 доларів США, що знаходяться на зберіганні у відповідальної особи оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області, за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 72. Одночасно стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454 грн. 00 коп.

У постанові суду зазначено, що 28 грудня 2020 року о 14 год. 40 хв. ОСОБА_1 на КПВВ «Станиця Луганська» рухаючись з боку тимчасово окупованої території з м. Красний Луч (м.Хрустальний) до м.Києва, намагався перенести через лінію розмежування готівкові кошти у сумі 150 000 доларів США, що в еквіваленті іноземної валюти за курсом НБУ становить 4 261 500 грн. 00 коп., чим порушив вимоги наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 52 від 14.07.2020 «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-3 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Вказує, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що суд не належним чином дослідив обставини справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що працівником податкової поліції на місці вчинення правопорушення не взяті до уваги документи, якими підтверджується правомірність походження грошових коштів, які він перевозив по території України додому, а також те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не відображено ані факт існування в нього підтверджуючих документів, про які він повідомляв під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ані факт їх відсутності.
Також вказує на те, що 30 квітня 2018 року набрав чинності Указ Президента України № 116/2018 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях», на підставі якого з урахуванням статті 18 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», рішенням першого заступника керівництва АТЦ при СБУ (керівника оперативного штабу з управління АТО) № 33/1-4129 від 30 квітня 2018 року антитерористичну операцію припинено та суд першої інстанції не взяв до уваги, що притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-3 КУпАП, після офіційного припинення АТО є протиправним та таким, що порушує його права як громадянина України. Крім того апелянт вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення антитерористична операція в Україні не проводилася, а отже його дії не можуть бути кваліфіковані за статтею «Порушення порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної організації».
Також у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що його особистий огляд проводили особи, не уповноважені на те у відповідності до ст.264 КУпАП, а також, що норми КУпАП не містить повноважень для органів ДФС чи податкової міліції складати протоколи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-3 КУпАП. Тому апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а його дії, вказані в протоколі, та його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-3 КУпАП, становитимуть порушення ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
На думку ОСОБА_1 , суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги та не врахував як належні докази легального походження вилучених у нього грошових коштів, а саме розписки про продаж автомобілів, перукарні разом із земельною ділянкою та інші документи, так як вони складені ним, та на той час він мав тільки копії вказаних документів, і не врахував особливості проведення таких угод на непідконтрольній Україні території. Крім того апелянт вказує, що надання доказів правомірності володіння майном саме правопорушником, порушують основні принципи конституції відносно правомірності за мовчазною згодою, мирним володінням майном та презумпцію невинуватості. 
Водночас в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що матеріали справи, згідно ст.251 КУпАП, не містять доказів неправомірності його володіння грошовими коштами та іншим майном, які були встановлені та зафіксовані посадовими особами ДФС.

В судовому засіданні апеляційного суду  ОСОБА_1 та його захисники підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
При цьому  ОСОБА_1  апеляційному суду додатково пояснив, що 28 грудня 2020 року він їхав з тимчасово окупованої території Луганської області через КПВВ «Станиця Луганська» до вільної території України. При собі у сумці мав 150 000 доларів США, які були виявлені та вилучені у нього правоохоронцями. Стверджує, що він мав при собі копії розписок на продаж свого майна, як документальне підтвердження джерел походження цих грошей та надав їх правоохоронцям. Зокрема вказав, що у нього була розписка ОСОБА_2 на купівлю у нього перукарні за 75 000 доларів США; розписка ОСОБА_3 на купівлю у нього за 40 000 доларів США а/м VOLKSWAGEN TRANSPORTER ; розписка ОСОБА_4 за купівлю у нього а/м SKODA SUPERB за 15 000 доларів США. Решта грошей у сумі 20 000 доларів США були його заощадженнями. Однак ці документи не були враховані правоохоронцями та йому було зауважено, що потрібні лише офіційні нотаріально завірені копії договорів на укладення угод.
Водночас ОСОБА_1 зазначив, що до того часу він не цікавився порядком та умовами можливого переміщення через КПВВ товарів та грошей, за дозволом до координаційного центру щодо можливості переміщення такої великої суми грошових коштів він не звертався та про їх наявність у себе в сумці не повідомляв правоохоронців при перетину лінії розмежування на КПВВ «Станиця Луганська».
Також пояснив, що під час його затримання та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення йому не роз`яснювалися його процесуальні права, натомість у самому протоколі він поставив свою підпис щодо роз`яснення прав, передбачених ст.268 КУпАП, щоб прискорити процедуру завершення складання протоколу. У суді першої інстанції він також не скористався своїм правом на правову допомогу, оскільки сподівався самостійно довести свою невинуватість. 

Допитаний за клопотанням сторони захисту у якості свідка  ОСОБА_5 дав показання про те, що він знайомий з ОСОБА_1 ще з 90-х років, відносини між ними дружні. Підтвердив факт придбання у ОСОБА_1 05 грудня 2020 року а/м SKODA SUPERB за 15 000 доларів США, що було оформлено відповідною розпискою. Натомість до теперішнього часу придбаний автомобіль він ще не перереєстрував, оскільки не має можливості вивезти транспортний засіб на вільну території України. 
Також підтвердив, що він був присутнім у якості свідка під час продажу ОСОБА_6 19 грудня 2015 року ОСОБА_7 а/м VOLKSWAGEN TRANSPORTER за 40 000 доларів США. У той же день ОСОБА_1 разом з ОСОБА_8 виїхали на вільну території України та переоформили цей автомобіль. 

Допитаний за клопотанням сторони захисту у якості свідка ОСОБА_9  дав показання про те, що він давно знайомий з ОСОБА_6 , відносини між ними дружні. Підтвердив факт придбання у ОСОБА_1 у грудні 2015 року а/м VOLKSWAGEN TRANSPORTER за 40 000 доларів США, написав розписку. Після чого він разом з ОСОБА_6 виїхали на вільну території України та переоформили на нього цей автомобіль. 
Також підтвердив, що він був присутнім у якості свідка під час продажу ОСОБА_6 у грудні 2020 року ОСОБА_10 а/м SKODA SUPERB за 15 000 доларів США на підставі розписки.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисників та свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

За приписами ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У відповідності до вимог ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.
Всупереч доводам апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-3 КУпАП, доведена в ході судового розгляду справи судом першої інстанції.
Диспозиція ч.1 ст.204-3 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції. 
Отже ця норма є бланкетною та відсилає до спецальних норм, що регулюють порядок переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції.
Згідно пункту 2 Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 52 від 14.07.2020 «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 липня 2020 за N 666/34949, фізична особа може переміщувати готівкові кошти з: тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях (далі - тимчасово окуповані території) на контрольовані Україною території у сумі, що не перевищує 50000 гривень, або еквівалентній сумі, в тому числі в іноземній валюті, без підтверджувальних документів про їх походження, а також у сумі, що перевищує 50000 гривень, або еквівалентній сумі, в тому числі в іноземній валюті, за умови погодження переміщення цих коштів з представниками координаційного центру відповідно до законодавства.

Цей Перелік був затверджений МінТОТ України у відповідності до пункту 23 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, та відповідно до  частини третьої  статті 12 Закону України “Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях”.
Обґрунтовуючи своє  рішення про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні  адміністративного правопорушення  за ч.1 ст.204-3 КУпАП, суддя місцевого суду в оскаржуваній постанові послався, як на докази порушення ним пункту 2 Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 52 від 14.07.2020 «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей», на показання допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також досліджений судом відеозапис особистого огляду ОСОБА_1 щодо обставин виявлення у нього грошових коштів під час перетину КПВВ «Станиця Луганська» та який пояснював про відсутність у нього підтверджуючих документів щодо походження грошей та свою необізнаність про необхідність надання таких документів; на показання ОСОБА_1 , наданих ним під час судового розгляду, який не заперечував переміщення ним через КПВВ «Станиця Луганська» з тимчасово окупованої території Луганської області грошових коштів, що належні йому грошові кошти від продажу власного бізнеса, автомобілів і заощадження на загальну суму 150 000 доларів США.
З огляду на викладене місцевий суд дійшов висновків, що вказаними доказами підтверджується факт того, що у ОСОБА_1 на КПВВ «Станиця Луганська» було виявлено та вилучено грошові кошти у розмірі 150 000 доларів США, що в еквіваленті іноземної валюти за курсом НБУ становить 4 261 500 грн. 00 коп., які він переміщував з тимчасово окупованої території Луганської області на контрольовану Україною територію у сумі, що перевищує 50 000 гривень в еквівалентній сумі в іноземній валюті, без погодження переміщення цих коштів з представниками координаційного центру відповідно до законодавства. 
Водночас суд дав оцінку документам (розпискам та фінансовим звітам), які були надані ОСОБА_6 під час судового розгляду на підтвердження легальних джерел походження вилучених у нього грошових коштів, та визнав ці докази неналежними, пославшись у рішенні про наявність у суду сумнівів щодо їх походження та відсутність цих документів у ОСОБА_1 на час перетинання ним КПВВ «Станиця Луганська» і вилучення у нього грошових коштів. 
Також судом першої інстанції була перевірена та дана критична оцінка доводам ОСОБА_1 щодо відсутності повноважень у посадових осіб органів ДФС чи податкової міліції на проведення його особистого огляду та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення. З цього приводу у своєму рішенні місцевий суд, з посиланням на положення ст.ст.255, 264 КУпАП, зазначив, що адмінпротокол щодо ОСОБА_1 було складено уповноваженою на то особою, якою є співробітник УОЗ на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС в Луганській області, а особистий огляд ОСОБА_1 сумісно проводився співробітниками Державної прикордонної служби України, ДФС, СБУ, які мають на те право. 

З такими висновками погоджується й суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №408, з фототаблицею до нього, складеного 28.12.2020 року стосовно ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст.204-3 КУпАП (а.с.4-6, 27), 28 грудня 2020 року о 14 год. 40 хв. ОСОБА_1 , перетинаючи КПВВ «Станиця Луганська» та прямуючи з м.Красний Луч до м.Києва у пішому порядку, у особистих речах здійснював переміщення грошових коштів у розмірі 150 000 доларів США, що в еквіваленті іноземної валюти за курсом НБУ становить 4 261 500 грн. 00 коп., без підтверджуючих документів про їх походження, що є порушенням п.2 Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №52 від 14.07.2020 «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей».
Вказані кошти, згідно протоколу спеціального поглибленого огляду від 28.12.2020, були виявлені у ОСОБА_1 у подвійному дні його багажної сумки, у полієтиленовому пакеті (а.с.32), та згідно протоколу вилучення від 28.12.2020, ці кошти, за письмовою згодою та у присутності самого ОСОБА_1 , за участю двох понятих ОСОБА_14 і ОСОБА_12 , були вилучені та перераховані уповноваженою посадовою особою УОЗ на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області (а.с.7-25). 
Усі вилучені грошові кошти знаходяться на відповідальному зберіганні на банківському рахунку ГУ ДФС у Луганській області в АТ «Укрексімбанк» (м.Київ) в сумі 140 000 доларів США, що в еквіваленті іноземної валюти за курсом НБУ становить 3 956 470 грн. 00 коп., а також 10 000 доларів США, що знаходяться на зберіганні у відповідальної особи оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області, за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 72 (а.с.33-37).
Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення №408 та оформлення матеріалів справи ОСОБА_1 надав власні пояснення щодо обставин вчиненого правопорушення та походження вилучених у нього грошових коштів у розмірі 150 000 доларів США, які він отримав внаслідок продажу власного бізнесу (а.с.26). З цих показань вбачається, що на момент перетину лінії розмежування підтверджуючих документів на грошові кошти він не мав, оскільки не знав, що їх потрібно буде надавати для підтвердження при перетині КПВВ, ці документи знаходяться у нього вдома та він зобов`язувався надати їх в додальшому для долучення до матеріалів адміністративного провопорушення. Крім того ОСОБА_1 вказав про свою необізнаність з положеннями Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 52 від 14.07.2020 «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей», та заборону переносити грошові кошти у сумі, що перевищують 50 000 грн. або валюту в еквіваленті, що спростовує твердження апелянта щодо невстановлення та фіксації посадовими особами ДФС факту неправомірності володіння грошовими коштами та іншим майном.
Судом першої інстанції також було враховано той факт, що під час складання адмінпротоколу, проведення огляду, опису, вилучення та проведення відеофіксації жодних зауважень, заяв та скарг з боку ОСОБА_1 не надходило.
На думку апеляційного суду вищенаведені докази, які були досліджені під час судового розгляду та враховані судом першої інстанції, відповідають критеріям належності та допустимості у розумінні ст.251 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 дав пояснення про те, що він не знав про необхідність погодження переміщення цих грошових котів з представниками координаційного центру відповідно до законодавства, а отже такий дозвіл від координаційного центру на час перетину КПВВ «Станиця Луганська» він не отримував.
Отже, на переконання апеляційного суду, матеріали справи та вищенаведені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 не тільки дозволу, але й мети погоджувати переміщення вилучених у нього грошових коштів у сумі 150 000 доларів США через КПВВ із представниками координаційного центру, як то передбачено пунктом 2 Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 52 від 14.07.2020 «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей». Тому факт відсутності у ОСОБА_1 такого погодження на час перетину ним КПВВ «Станиця Луганська» 28 грудня 2020 року є доведеним судом першої інстанції, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-3 КУпАП. 
У свою чергу зміст доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 не містить аргументів на спростування висновків місцевого суду про те, що він переміщував з тимчасово окупованої території Луганської області на контрольовану Україною територію у сумі, що перевищує 50 000 гривень в еквівалентній сумі в іноземній валюті, без погодження переміщення цих коштів з представниками координаційного центру відповідно до законодавства. Ці висновки не спростовувалися стороною захисту й під час апеляційного розгляду.
З огляду на вищенаведене суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, як докази невинуватості ОСОБА_1  у вчиненні даного правопорушення, показання допитаних під час апеляційного розгляду свідків ОСОБА_5  та  ОСОБА_9 , а також надані апеляційному суду стороною захисту письмові пояснення із відеозверненнями до апеляційного суду свідків ОСОБА_15 (а.с.246-247,260), ОСОБА_16 (а.с.248-249, 259), ОСОБА_17 (а.с.250-251, 258), витяг з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухому майно (а.с.241-243) та копію технічного паспорту автотранспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.р.н. НОМЕР_1 , що зареєстрований за ОСОБА_9 (а.с.244-245), оскільки вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_1 погодження на переміщення грошових коштів у сумі 150 000 доларів США з представниками координаційного центру відповідно до законодавства. 
Разом з цим суд апеляційної інстанції погоджується з оцінкою, яку дав місцевий суд, наданим ОСОБА_6 документам (розпискам та фінансовим звітам) щодо джерел походження вилучених у нього грошових коштів (а.с.55-68, 82-106, 129) та який не врахував їх як докази легального походження вилучених у ОСОБА_1 грошових коштів, оскільки всі розписки про продаж автомобілів, перукарні разом із земельною ділянкою набрані одним і тим шрифтом, мають однакову форму та містять однаковий текст, хоча вказані в них дати їх складання розрізняються на кілька років. Тому, як правильно зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції, дані обставини викликають суттєві об`єктивні сумніви у справжності наданих документів та виключають їх прийняття в якості доказів погодження грошових коштів. На думку апеляційного суду, вказані документи не відповідають критеріям належних та допустимих доказів у розумінні ст.251 КУпАП, а отже слід визнати неспроможними наведені в апеляційній скарзі аргументи та посилання апелянта на безпідставне неврахування місцевим судом цих доказів легального походження вилучених у нього грошових коштів.
З цього приводу суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, як належні докази, надані стороною захисту під час апеляційного розгляду заяву адвоката ОСОБА_18 до ТОВ «Український центр судових експертиз» про проведення фізико-хімічної експертизи матеріалів документів (а.с.256) та відповідь вказаної експертної установи про прийняття до свого експертного дослідження матеріалів документів в адміністративний справі щодо ОСОБА_1 (а.с.257), оскільки ці документи ані прямо, ані опосередковано не спростовують правильність висновків місцевого суду щодо встановлення фактичних обставин справи та доведеності вини ОСОБА_19 у вчинені даного правопорушення за ч.1 ст.204-3 КУпАП. 
У той же час не можна визнати належними доказами щодо легального походження вилучених у ОСОБА_1 грошових коштів надані ним суду першої інстанції копії довіреностей від 25 січня 2021 року на уповноваження Довбуш П.О. на експлуатацію та розпорядження належним ОСОБА_1 автомобілем SKODA SUPERB, д.р.н. НОМЕР_2 (а.с.159) та від 27 січня 2021 року на уповноваження Любар Н.В. на представництво інтересів ОСОБА_1 з питань користування та розпорядження належною йому на праві власності перукарнею та земельною ділянкою площею 0,0063 га., розташованих за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.160), оскільки ці документи були укладені ОСОБА_6 вже після вчинення ним даного правопорушення, а отже безумовно не могли бути надані ним під час перетину 28 грудня 2020 року КПВВ «Станиця Луганська», з вилученими у нього грошовими коштами у сумі 150 000 доларів США, на підтвердження легального джерела їх походження. Крім того, згідно довідки Регіонального сервісного центру МВС від 22.01.2021 (а.с.161) вищевказаний автомобіль SKODA SUPERB, д.р.н. НОМЕР_2 станом на дату її надання, рахується за ОСОБА_6 , а отже не вибув з його власності. 

Також слід визнати безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо складання стосовно нього протоколу про адміністративного правопорушення за ч.1 ст.204-3 КУпАП та проведення його особистого огляду особами, які не уповноважені на те відповідно до статей 255, 264 цього Кодексу, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.264 КУпАП особистий огляд може провадитись уповноваженим на те посадовими особами Служби безпеки України, органів Національної поліції, органів і установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, воєнізованої охорони, цивільної авіації, митного органу і органів прикордонної служби, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, а у випадках, прямо передбачених законами України, також і інших органів.
З цього приводу суд першої інстанції правильно зазначив у своєму рішенні про те, що згідно копії акту про результати спільного поглибленого огляду від 28 грудня 2020 року (а.с.32), особистий огляд ОСОБА_1 проводився посадовою особою Державної прикордонної служби України ст.прапорщиком ОСОБА_20 , посадовою особою Державної фіскальної служби п/п-к податкової міліції ОСОБА_11 , іншою особою, що залучалась до огляду, а саме працівником СБУ позивний «Фінансист» та старшим прикордонного наряду КПВВ «Станиця Луганська» капітаном ОСОБА_21 , тобто уповноваженими на те особами, визначеними ст.264 КУпАП.

Відповідно до ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення, передбачені статтями 51-2, 155-1, 162-1, 163-1 -163-4, 163-12, частини друга і третя статті 163-17, статті 164, 164-5, 164-16, 166-16, 166-17, 177-2, 204-3) мають право складати органи державної податкової служби.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 408 від 28 грудня 2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-3 КУпАП вбачається, що цей протокол було складено співробітником УОЗ на окремих територіях зон АТО ГУ Державної Фіскальної Служби у Луганській області п/п-ком податкової міліції Патика М.М.
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними аргументи апелянта ОСОБА_1 та його захисників щодо відсутності повноважень у вищевказаної посадової особи, у розумінні статті 255 КУпАП, на складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.204-3 КУпАП, та посилання з цього приводу сторони захисту на відповідь начальника ГУ ДПС у Луганській області Височиної О. (а.с.236), а також на норми, що містяться у постановах КМУ № 236 від 21.05.2014, № 1200 від 18.12.2018, № 227 від 06.03.2019, виходячи з наступного.

Законом України від 17 березня 2011 року № 3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади» визначено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, щодо яких набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про їх припинення, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах компетенції до завершення здійснення заходів з утворення міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, до якого переходять повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що припиняється, та можливості забезпечення здійснення ним цих функцій і повноважень, про що видається відповідний акт Кабінету Міністрів України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» утворено Державну податкову службу України (далі – ДПС) та Державну митну службу України (далі – Держмитслужба), реорганізувавши Державну фіскальну службу України (далі – ДФС) шляхом поділу.
Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 682-р «Питання Державної податкової служби» ДПС розпочала здійснення функцій і повноважень ДФС з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року № 1217-р «Питання Державної митної служби» Держмитслужба з 08 грудня 2019 року розпочала здійснення функцій і повноважень ДФС з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи.
Натомість постановою Кабінету Міністрів України від 25 вересня 2019 року № 846 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» (далі – Постанова № 846) були внесені відповідні зміни, зокрема, й у постанови КМУ № 236 від 21.05.2014, № 1200 від 18.12.2018, № 227 від 06.03.2019, на які посилається сторона захисту, та розподілено сервісну і правоохоронну функції ДПС та передбачено позбавлення ДПС функцій з реалізації державної політики щодо боротьби з правопорушеннями, вчиненими під час застосування податкового законодавства та законодавства з питань сплати єдиного внеску.
Відповідно до підпункту 4 пункту 4 Постанови № 846 підрозділи податкової міліції у складі ДФС продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.
У зв`язку з чим були внесені відповідні зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби».
Таким чином апеляційний суд констатує, що на теперішній час співробітники податкової міліції продовжують виконання своїх службових обов`язків щодо забезпечення виконання основних завдань  Державної фіскальної служби України, зокрема,  реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства.
Про це також свідчить надана на запит апеляційного суду відповідь від 09 квітня 2021 року №311/9/12-97-13 заступника начальника ГУ - начальника Управління оперативного забезпечення зон проведення АТО ГУ ДФС у Луганській області Жеребко О., в якій зазначено наступне. 
Так, з метою стабілізації економічного сектору держави Указом Президента України від 15 березня 2017 року №6272017 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України».
Цим Указом тимчасово, до реалізації пунктів 1 і 2 Мінського «Комплексу заходів» від 12 лютого 2015 року, а також до повернення захоплених підприємств до функціонування, згідно із законодавством України, припинено переміщення вантажів через лінію зіткнення в межах Донецької та Луганської областей шляхами залізничного та автомобільного сполучення.
Забезпечення виконання цього рішення покладено на ряд правоохоронних органів, в тому числі - і на підрозділи податкової міліції ДФС.
Статтею 348 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) визначено, що податкова міліції складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції (підпункт 348.1 Кодексу).
Згідно із статтею 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» до суб`єктів боротьби з тероризмом належить, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи; відповідно до статті 5 цього Закону «центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, здійснює контрольно-дозвільні процедури з переміщення товарів (вантажів) у районі проведення антитерористичної операції, вживає заходів для виявлення, аналізу та перевірки фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з фінансуванням тероризму, здійснює інші заходи із запобігання та припинення злочинів у сфері оподаткування, митній та бюджетній сферах, злочинів, пов`язаних з відмиванням, легалізацією, розкраданням коштів та іншими незаконними фінансовими операціями».
Забезпечення реалізації вказаної функції належить до компетенції та фактично здійснюється підрозділами податкової міліції у складі ДФС, які виконують службові (бойові) завдання в районах здійснення АТО/ООС відповідно до Указу Президента України від 15 березня 2017 року №62/2017 про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», Указу Президента України від 20 квітня 2018 року №116/2018 про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 20 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганських областях», Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року №2268-VIII (із змінами), постанови Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2017 року № 815 «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій» (із змінами).
Статтею 4 Закону У країни «Про боротьбу з тероризмом» передбачено, що у разі реорганізації або перейменування центральних органів виконавчої влади, перелічених у цій статті, їхні функції у сфері боротьби з тероризмом можуть переходити до їх правонаступників, якщо це передбачено відповідними актами Кабінету Міністрів України та Президента України.
Відповідно до підпункту 601 пункту 4 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236 (із змінами), ДФС відповідно до покладених завдань здійснює контрольно-дозвільні процедури з переміщення товарів (вантажів) у районі проведення антитерористичної операції.
На сьогоднішній день відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» (далі - постанова №1200) ДФС реалізує державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.
Відповідно до частин 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України № 537 від 19.06.2019 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - КМУ) утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби та реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби, а також з урахуванням внесених до цієї постанови змін згідно постанови КМУ № 846 від 25 вересня 2019 року «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», зокрема її підпункту 4 пункту 4, у подальшому підрозділи податкової міліції свої повноваження здійснюють у складі Державної фіскальної служби щодо виконання ними функцій з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями та інше.
Таким чином, підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України (пункт 2 постанови №1200).
Окрім того, наказом Головного управління ДФС у Луганській області від 29Л 1.2018 №102дск (зі змінами) затверджено Положення про управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Луганській області (далі - Положення), відповідно до частини 1.1 вищевказаного Положення управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Луганській області є самостійним структурним підрозділом у складі Головного управління ДФС у Луганській області і функціонально підпорядковується Головному оперативному управлінню Державної фіскальної служби України.

Отже слід визнати, що у даній справі протокол про адміністративне правопорушення № 408 від 28 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-3 КУпАП було складено співробітником УОЗ на окремих територіях зон АТО ГУ Державної Фіскальної Служби у Луганській області п/п-ком податкової міліції Патика М., тобто уповноваженою особою, про що також слушно вказав у своєму рішенні місцевий суд. 
Таким чином суд апеляційної інстанції не вбачає порушень вимог статей 255, 256, 264, 265 КУпАП щодо порядку складаннявідносно  ОСОБА_1  протоколу про адміністративне правопорушення № 408 від 28 грудня 2020 року за ч.1 ст.204-3 КУпАП, а також порядку проведення його особистого огляду та вилучення грошових коштів, які є об`єктом правопорушення. 
У свою чергу слід визнати неприйнятними аргументи сторони захисту та ствердження про наявність в діях співробітника УОЗ на окремих територіях зон АТО ГУ Державної Фіскальної Служби у Луганській області п/п-ком податкової міліції  ОСОБА_11  перевищення його службовий повноважень під час складання відносно  ОСОБА_1  вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки на даний час, як зазначив під час апеляційного розгляду захисник Чікалов А.О., відсутні будь-які рішення компетентних органів щодо наявності в діях ОСОБА_11 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України, та вони лише мають наміри звернутися із відповідною заявою. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.204-3 КУпАП через офіційне припинення антитерористичної операції в Україні, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне. 
30 квітня 2018 року набрав чинності Указ Президента України «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей» від 30.03.2018 №116/2018, яким вводився в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України про зміну формату широкомасштабної антитерористичної операції, яка була запроваджена у 2014 році та Наказ Верховного Головнокомандувача ЗСУ «Про початок з 30 квітня 2018 року операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей». 
Згідно статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 №1669-VII період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей» від 30.03.2018 №116/2018. 
Тобто підписання Президентом України Указу «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей» від 30.03.2018 №116/2018, яким було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони про зміну формату широкомасштабної антитерористичної операції, яка була запроваджена у 2014 році, не припинило проведення антитерористичної операції, а відбулося лише переформатування АТО в операцію Об`єднаних сил (ООС) та зміна управління військами, а тому відсутні підстави стверджувати, що на час складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.204-3 КУпАП від 28 грудня 2020 року було припинено проведення антитерористичної операції в Україні, що у свою чергу виключало би наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення. 
При цьому до теперішнього часу Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 52 від 14.07.2020 «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей» не втратив своєї чинності через переформатування АТО в операцію Об`єднаних сил (ООС).
З огляду на вищенаведене апеляційний суд не приймає до уваги з цього приводу, як доказ, надані на запити сторони захисту відповіді т.в.о. начальника об`єднаного штабу – заступника командира В/Ч НОМЕР_3 ОСОБА_22 (а.с.233-235) та відеозапис брифінгу Президентка України ОСОБА_23 про завершення АТО (а.с.261), оскільки ці докази лише свідчать про закінчення етапу проведення АТО, але не спростовують самого факту переформатування АТО в операцію Об`єднаних сил (ООС), яка продовжується на території Луганської та Донецької областей до теперішнього часу.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-3 КУпАП, а тому відсутні передбачені п.1 ч.1 ст.247 КУпАП підстави для закриття провадження у справі, на чому наполягає сторона захисту. За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає будь-яких порушень прав ОСОБА_1 , передбачених статтею 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-3 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн., у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Станично-Луганського районного суду Луганської області від 01 лютого 2021 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , - залишити без задоволення, а постанову судді Станично-Луганського районного суду Луганської області від 01 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-3 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО 
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                         В.В. РУДЕНКО