ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18121/18                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Амельохін В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 травня 2021 року                                                                       м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2020 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,
  В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про:
-          визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо складення висновку про повернення позивачу надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 5073287,68 грн.;
-          зобов`язання відповідача підготувати висновок про повернення надміру сплачених позивачем грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 5073287,68грн., що обліковується на рахунку за кодом бюджетної класифікації 11020300 (податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів) та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2020 допущено заміну відповідача у справі № 640/18121/18 Головне управління ДФС у м. Києві на його правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві.
Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідача щодо складення висновку про повернення позивачу надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 5073287,68 грн.
Натомість, сторона відповідача вказала на те, що звернення платника податків із заявою про повернення сум грошового зобов`язання з податку на прибуток не може бути розглянуто у зв`язку з перевищенням 1095-денного строку відповідно до п. 43.3 статті 43,       п. 102.5 статті 102 ПК України.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2020 р. адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо складення висновку про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 5073287,68 грн.
Зобов`язано Головне управління ДПС у м. Києві підготувати висновок про повернення надміру сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 5073287,68грн., що обліковується на рахунку за кодом бюджетної класифікації 11020300 (податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів) та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 26.05.2021.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» є платником податків та з 2013 по 2015 роки перебував на обліку як платник податків у ДПІ у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.
У період з 2016 по 2018 роки, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перебувало на податковому обліку в Міжрегіональному Головному управлінню ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків.
Так, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» листом від 07.11.2016 № 5738 звернулось до Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків з заявою про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 4  400  000,00грн.
Листом від 16.11.2016 № 7962/10/28-43-01, Офіс великих платників податків ДФС повідомив, що на сьогодні діючим бюджетним розписом не передбачено окремого ресурсу для повернення надміру сплачених сум з податку на прибуток підприємств. Враховуючи, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» передбачено велику кількість соціально важливих програм, реалізаціях яких пов`язана з виконанням доходної частини бюджету та напруженість планових завдань зі збору платежів до загального фонду державного бюджету, запропоновано позивачу розглянути питання щодо можливості зарахування зазначених сум переплат в рахунок майбутніх платежів по результатам декларування в наступних звітних податкових періодах. Також, було звернуто увагу позивача на норми п. 43.3 статті 43, п. 102.5 статті 102 ПК України, обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
У подальшому, позивач листом від 05.07.2018 № 8279 звернувся до Головного управління ДФС у м. Києві з заявою щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 4400000,00 грн.
Листом від 19.07.2018 № 33983/10/26-15-12-03-11, ГУ ДФС у м. Києві повідомило, що згідно з інформаційними ресурсами ДФС України в інтегрованій картці платника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кодом бюджетної класифікації 11020300 (податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів) станом на 01.01.2017 обліковувалась переплата у сумі 5073287,68 грн., яка обліковується і станом на 16.07.2018. Зважаючи на те, що у 2016 році ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перебувало на обліку в Офісі великих платників податків ДФС, відомості про проведення облікових операцій в інтегрованій картці платника з податку на прибуток за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 в ГУ ДФС у м. Києві відсутні. Головним управлінням ДФС у м. Києві направлено запит до Офісу великих платників ДФС для отримання інтегрованих карток платника.
Враховуючи вищезазначене, лист ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 05.07.2018        № 8279 щодо повернення надміру сплачених сум з податку на прибуток підприємств за напрямом перерахування коштів залишено без розгляду.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивач звернувся до податкового органу із заявою про повернення надміру сплачених сум податку в межах 1095 денного строку; відповідачем визнається відсутність боргу у позивача; відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів, які могли би свідчити про наявність аргументованих підстав для відмови у поверненні надміру сплачених грошових коштів позивачу.?
Відповідач, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, неправильно та неповно дослідив докази та встановив обставини у справі з огляду на наступне: 1) судом не враховано те, що відповідач здійснював перевірку дотримання умов, встановлених законом: (а) насамперед належним чином підтвердженого Факту надмірної сплати (або помилкової); (б) відсутності боргу; (в) та дотримання платником податків встановленого ст. 102 ПК України 1095 денного строку для подання заяви. Таку перевірку відповідач, як контролюючий орган, здійснював при розгляді заяви позивача на повернення коштів та наданні відповіді за результатами її розгляду;            2) обставинами, що станом на дату розгляду заяви позивача від 05.07.2018 № 8279, відповідач не мав повної ІКП (інтегрованої картки платника), тобто, не мав відомостей про проведення облікових операцій в ІКП з податку на прибуток за 2016 рік, а отже, був позбавлений можливості перевірити дотримання строку давності для повернення переплати, і внаслідок цього зазначена заява позивача була залишена без розгляду; 3) судом першої інстанції не було враховано того, що надана платнику податків відповідь про залишення заяви позивача від 05.07.2018 № 8279 без розгляду, не є протиправною бездіяльністю контролюючого органу, оскільки, зважаючи на необхідність встановлення умов для повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, визначених ст. 43 ПК України, відповідь відповідача обґрунтована неможливістю перевірки таких обов`язкових умов на дату звернення платника податків до ГУ ДФС у м. Києві.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Слід врахувати, що умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначає стаття 43 Податкового кодексу України, згідно з п. 43.1 якої, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Згідно норм п. 43.2. статті 43 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.
Також, за п. 43.3. статті 43 Податкового кодексу України, обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Відповідно до п. 43.5. ст. 43 Податкового кодексу України, контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Крім того, наведені положення статті 43 Податкового кодексу України узгоджуються з нормами Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15 грудня 2015 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124 (далі - Порядок № 1146).
Пунктом 6 Порядку № 1146, передбачено, що у заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштів, що повертаються 1) на поточний рахунок платника податку в установі банку; 2) на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби, незалежно від виду бюджету; 3) готівкою за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 5) поштовим переказом через підприємства поштового зв`язку; 6) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на небюджетний рахунок з обліку коштів забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві; банківський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу Державної фіскальної служби у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).
Після реєстрації в органі Державної фіскальної служби заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань (крім грошових зобов`язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку (пункт 7 Порядку № 1146).
Відповідно до пункту 8 Порядку № 1146, у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган Державної фіскальної служби готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.
З наведеного слідує, що необхідною обставиною для повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках податкового органу, як переплата, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється контролюючими органами, є сам факт ухвалення податковим органом висновку про повернення надмірно сплачених сум податку.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції не було встановлено обставин щодо наявності податкового боргу у товариства позивача, що не спростовано/заперечено самим відповідачем.
          Так, з урахуванням заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 07.11.2016 № 5738, якою товариство звернулось до Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків, суд першої інстанції цілком обґрунтовано констатував, що позивач з заявою про повернення надміру сплачених сум податку звернувся до податкового органу в межах 1095 денного строку, що вказує на те, що під час розгляду справи відповідач не навів достатніх обставин та доказів, визначених податковим законодавством, для наявності підстав для відмови позивачу у поверненні надміру сплачених грошових коштів.
          Посилання апелянта на ті обставини, що відповідач не мав відомостей про проведення облікових операцій в ІКП з податку на прибуток за 2016 рік, а отже, був позбавлений можливості перевірити дотримання строку давності для повернення переплати, та неможливістю перевірки таких обов`язкових умов на дату звернення позивача до Головного управління ДФС у м. Києві, є безпідставними, оскільки це є виключно питаннями внутрішньої комунікації між підрозділами Державної податкової служби України, і не можуть вважатись обґрунтованою підставою для порушення законодавчо встановлених умов щодо повернення надмірно сплачених коштів, за умов, визначених ПК України для такого повернення та їх дотримання. При цьому, будь-які письмові повідомлення відповідача з пропозиціями щодо проведення звірення стану розрахунків позивача за відповідним платежем до останнього не надходили. Також, сума наявної переплати не є спірною, адже підтверджена самим податковим органом у листі-відмові. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність з боку відповідача бездіяльності щодо складення висновку про повернення позивачу надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 5073287,68 грн. та про наявність правових підстав для зобов`язання ГУ ДПС у м. Києві підготувати висновок про повернення надміру сплачених позивачем грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 5073287,68грн., що обліковується на рахунку за кодом бюджетної класифікації 11020300 (податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів) та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Тож, позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Також, у контексті наведеного слід зазначити, що згідно зі ст. 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права
Верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції, а тому, при будь-якому втручанні державних органів у право на мирне володіння майном повинно бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.
Питання щодо того, чи було забезпечено справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.
За даних обставин, слід врахувати, що втручання у право мирного володіння майном позивача має переслідувати легітимну мету, яка чітко передбачена національним законодавством, зокрема, приписами ПК України.
У цілому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог. 
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
        
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2020 р. - залишити без змін.

          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                            О.М. Ганечко

Судді                                                                                                         В.В. Кузьменко

                                                                                                              Я.М. Василенко