Ухвала
 
12 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 210/846/19
провадження № 61-1409ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В., 
 
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», третя особа - Первинна профспілкова організація Криворізької міської профспілки працівників промисловості Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просив визнати незаконним та скасувати наказ начальника управління організаційного розвитку департаменту з персоналу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АМКР»)                          від 11 січня 2019 року № 44/л про його звільнення з підприємства на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України у зв`язку із невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання 6 розряду СПЦ № 2; поновити його на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання 6 розряду СПЦ № 2 ПАТ «АМКР»; стягнути з ПАТ «АМКР» на його користь моральну шкоду у розмірі 15 000 грн, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 січня 2019 року по день винесення рішення без утримання податків та обов`язкових платежів та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 700 грн.
 
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішенням      від 09 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, позов задовольнив частково. Визнав незаконним та скасував наказ начальника управління організаційного розвитку департаменту з персоналу ПАТ «АМКР» від 11 січня 2019 року № 44/л про звільнення з підприємства на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я ОСОБА_1 електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання 6 розряду СПЦ              № 2. Поновив ОСОБА_1 на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання 6 розряду СПЦ № 2 ПАТ «АМКР». Стягнув з ПАТ «АМКР» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 січня 2019 року до 09 вересня 2020 року в розмірі 191 086,30 грн без утримання податків та обов`язкових платежів та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 700 грн. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за один місяць, відповідно до пунктів 2, 4 частини першої статті 430 ЦПК України допустив до негайного виконання. В решті позову відмовив. 
 
25 січня 2021 року ПАТ «АМКР» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року (повний текст якої складеного 24 грудня 2020 року) у вищевказаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали, а саме - заявнику слід було надати квитанцію (платіжне доручення) про сплату судового збору, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 0306306089600 заявник отримав вказану ухвалу 16 лютого 2021 року.
 
На виконання вимог ухвали до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, які заявником здані на пошту 02 березня 2021 року, тобто з пропуском десятиденного строку з дня вручення ухвали. Однак клопотання про продовження строку на усунення недоліків, вказаних в ухвалі від 09 лютого 2021 року, заявником не подано, поважні причини його пропуску не наведені.
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 березня 2021 року продовжено ПАТ «АМКР» строк на усунення недоліків касаційної скарги до 08 квітня 2021 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали,і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 0306306291426 заявник отримав вказану ухвалу 18 березня 2021 року.
 
25 березня 2021 року ПАТ «АМКР» подало засобами поштового зв`язку клопотання про продовження процесуального строку на усунення недоліків, яке мотивовано тим, що причинами пропуску строку стала значна завантаженість заявника та особливості організації роботи в дистанційному режимі через запроваджені протиепідемічні заходи, що ускладнило роботу в умовах карантину. В указаний період представник відповідача перебувала на самоізоляції в очікуванні результатів тесту на коронавірус, у зв`язку з чим вчасно не мала змоги усунути недоліки касаційної скарги. 
 
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
 
Перевіривши доводи клопотання, суд вважає, що є підстави продовжити заявникові строк для усунення недоліків касаційної скарги до 09 квітня 2021 року.
 
В касаційній скарзі ПАТ «АМКР», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) -  2 270 грн.
 
Предметом позову у цій справі серед інших вимог є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12 січня 2019 року по день ухвалення рішення в розмірі 191 086,30 грн, моральної шкоди в розмірі 15 000 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 700 грн, що станом на 01 січня                    2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн). 
 
Тобто в указаній частині справа № 210/846/19 є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.
 
Також предметом позову в цій справі є вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі.
 
Зазначена справа в цій частині вимог є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною. 
 
В касаційній скарзі ПАТ «АМКР» посилається на те, що справа має виняткове значення для заявника, оскільки поновлений на роботі працівник, що на думку роботодавця, не може виконувати жодної наявної на підприємстві роботи в силі свого стану здоров`я, тому підприємство не може належним чином забезпечити працевлаштування позивача відповідно до медичних рекомендацій. Робота на підприємстві пов`язана з наявністю чисельних шкідливих факторів, що протипоказані позивачу за станом здоров`я, лише саме перебування на території підприємства та шлях від зупинки громадського транспорту до робочого місця позивача, враховуючи його віддаленість, пов`язаний з ризиком травмування, особливо у холодну пору року.
 
Наведені заявником обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є. 
 
Посилання в касаційній скарзі на те, що апеляційним судом не враховано правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду, як на підставу касаційного оскарження судових рішень в цій справі, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких оскаржувані судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.  
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Зазначення у постанові Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають. 
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною другою статті 127, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про продовження процесуального строку на усунення недоліків касаційної скарги задовольнити.
 
Продовжити Публічному акціонерному товариству «АрселорМіттал Кривий Ріг» строк для усунення недоліків касаційної скарги до 12 квітня 2021 року.
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня           2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», третя особа - Первинна профспілкова організація Криворізької міської профспілки працівників промисловості Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	А. Ю. Зайцев	
   	  В. С. Жданова	
 	 	
 	Є. В. Коротенко