Справа № 344/16837/20 
Провадження № 33/4808/226/21 
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б. 
Суддя-доповідач Шкрібляк 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Клименка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) захисника Клименка О.І., на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 23 лютого 2021 року,-
                                     в с т а н о в и в:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,-
визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. 
З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 29 листопада 2020 року о 01 год. 00 хв. в м. Івано-Франківську, по вул. Карпатська, 6, керував транспортним засобом марки " Dacia Logan", НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та у лікаря нарколога, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України (далі ПДР).
У своїй АС захисник ОСОБА_1 – адвокат Клименко О.І.  покликається на те, що постанова судді щодо його підзахисного є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Окрім цього, зазначає, що суддя розглянув справу без участі його підзахисного чим грубо порушив його право на захист.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, а постанову судді щодо ОСОБА_1 скасувати, закривши провадження у справі а підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що у вказаний в протоколі даті та час транспортним засобом не керував, а знаходився в ньому тільки на водійському сидінні, слухав музику та чекав батька. Автомобіль був припаркований біля його будинку на стоянці. Зазначив, що в той час дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки перед тим вживав пиво. Після цього, перебуваючи на вказаному місці, до нього під`їхав екіпаж патрульної поліції, які почали його звинувачувати в тому, що він слухав голосно музику та керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Працівникам поліції він пояснював, що транспортним засобом не керував, однак поліцейські на його пояснення не звертали уваги. На пропозицію працівників поліції дійсно він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці пригоди та в медичному закладі, в присутності 2 свідків. Також вказав, що працівниками поліції помилково зазначено в протоколі про адмінправопорушення, що вказана подія мала місце на АДРЕСА_2 , однак насправді вона відбулась зовсім на іншій вулиці. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Клименка О.І., які просять скасувати постанову судді, а провадження закрити; переглянувши відеозаписи з нагрудних камер інспекторів поліції, перевіривши матеріали справи, вважаю, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.
Згідно із ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи в суді і прийнятті рішення, оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило його можливості оскаржити її у строк, передбачений ст. 289 КУпАП.
У своїй АС захисник ОСОБА_1 – адвокат Клименко О.І. посилається на те, що суддя першої інстанції розглянув справу без його підзахисного участі, чим порушив грубо його право на захист.  
Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , позаяк останній в належний спосіб повідомлявся судом про час та місце розгляду справи і не з`явився до суду без поважних причин.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції приймав заходи щодо забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні шляхом направлення судових повісток (а.с.6). 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності. 
Із матеріалів справи вбачається, що суддею першої інстанції вживалися всі можливі заходи для виклику ОСОБА_1 в судові засідання, в тому числі і на останнє, яке було призначено на 23 лютого 2021 року, про що судом також направлялась судова повістка про виклик його до суду.
Крім цього, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції на 23.02.2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, де 15.02.2021 року вказану судову повістку йому було вручено особисто в чому власноручно він розписався (а.с.13).  
За таких обставин, на думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, керуючись ст. 268 КУпАП, приписами ст. 38 названого Кодексу, прийшов до обґрунтованого переконання про розгляд вказаної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки в матеріалах справи містились дані про належне його повідомлення про дату та час розгляду справи. 
Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тим більше, ст. 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 цього Кодексу без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
При вирішенні вищевказаного питання, апеляційний суд приймає до уваги, що  в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник (заінтересована особа) зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Покликання захисника Клименка О.І. в АС про невинуватість його підзахисного ОСОБА_2 у вчиненні ним зазначеного адміністративного правопорушення, є необґрунтованим, зважаючи на наступне.   
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Згідно приписів ст.ст. 280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.        
Вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.   
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.       
При складенні протоколу водію ОСОБА_1 роз`яснювалися його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
Достовірність доказів, що були перевірені при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явним ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження такого огляду, знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.
Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України  від  23.12.2005 року № 14 « Про практику застосування  судами України  законодавства у справах  про деякі злочини  проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні  правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатися.                     
Не зважаючи на заперечення захисника Клименка О.І. у АС вини його підзахисного ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вона доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 128922 від 29.11.2020 року, з якого вбачається, що він 29 листопада 2020 року о 01 год. 00 хв. в м. Івано-Франківську, по вул. Карпатська, 6, керував транспортним засобом марки " Dacia Logan", НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та у лікаря нарколога у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР (а.с. 1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили, що вказаний водій дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 5); складеним актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4); складеним направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3); переглянутими в судовому засіданні в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , і на вимогу поліцейських в присутності 2 свідків, він відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, як на місці, так і в медичному закладі. Також із вказаного відеозапису видно, що ОСОБА_5 неодноразово говорив, що саме він їхав вказаним транспортним засобом, при цьому не заперечував, що перед керуванням вживав спиртне. Разом з тим, видно, що працівники поліції робили зауваження ОСОБА_1 про те, що прибувши на виклик, йому говорили щоб він виключив музику та заглушив мотор, щоб не заснути в автомобілі, а також запитували чого він відїхав автомобілем в інше місце. 
Відповідно до норм чинного законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.           
Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.    
Суддя суду першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП.      
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР, зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.      
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.          
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Твердження ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Клименка про те, що вказана подія мала місце зовсім на іншій вулиці, аніж вказаній в протоколі про адмінправопорушення, є безпідставним, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цього, апелянтом до АС так і під час апеляційного розгляду подано не було.
Покликання апелянта про закриття провадження по справі щодо його підзахисного, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду строків накладення адміністративного стягнення, є безпідставним, так як не ґрунтується на вимогах Закону, жодних підстав для його задоволення поза всяким сумнівом не має.                        Відповідно до положень ч.2 ст.38 КУпАП станом на час вчинення адмінправопорушення, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.            
Так, з матеріалів справи вбачається, зокрема із протоколу, правопорушення, ОСОБА_1 правопорушення було вчинено 29 листопада 2020 року, а постанова про притягнення його до адмінвідповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП винесена суддею 23 лютого 2021 року, таким чином строків передбачених ст.38 цього ж Кодексу, порушено не було.  
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 дійсно наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом є безпідставними, оскільки спростовуються, наявними в матеріалах справи доказами, зокрема відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, а тому суддя суду першої інстанції прийшов до правильного висновку про його винуватість поза всяким розумним сумнівом.
Наведеними доказами, у їх сукупності, спростовуються доводи апелянта про недоведеність вини у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , і відповідно, про його безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності.    
Окрім цього, порушень вимог матеріального та процесуального права, а також особистих прав порушника при розгляді справи в суді першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому підстав для скасування постанови судді від 23 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 немає.
За таких обставин, АС адвоката Клименка О.І. не підлягає до задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП суддя, - 
                                                       п о с т а н о в и в :
Поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Клименка О.І. – залишити без задоволення, а постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.      

Суддя Івано-Франківського 
апеляційного суду                                                                                         Ю.Д. Шкрібляк