ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/1725/21                                                                                           Суддя першої інстанції: Вовк П.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 червня 2021 року                                                                                        м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді                        - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Костюк Л.О. та Чаку Є.В.,
          за участю секретаря                     - Король Ю.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року, яке проголошене о 11 год 14 хв та складене у повному обсязі 31 березня 2021 року, у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «РАМБУРС» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень рішень, 

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2021 року ПрАТ «РАМБУРС» звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 11 січня 2021 року № 00000750704 та № 00000770704.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено.  
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних ФГ «ОЛЬГА» не володіє достатньою кількістю посівних площ для вирощення протягом сезону урожаю 2019 року зернових культур в обсязі, що був реалізований на користь покупців, у тому числі - ПрАТ «РАМБУРС»,.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що висновки контролюючого органу про обсяги належних ФГ «ОЛЬГА» посівних площ ґрунтуються на неналежних доказах. Натомість приєднані до матеріалів справи первинні документи підтверджують фактичне здійснення господарських операцій із зазначеним контрагентом. 
Під час судового засідання представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити з підстав, викладених у ній. 
Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року - без змін, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що Головне управління ДПС у м. Києві провело документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «РАМБУРС» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за вересень 2020 року, за підсумками якої складено акт від 15 грудня 2020 року № 11910/26-15-07-04-01/22936378.
На підставі вказаного акту перевірки відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення від 11 січня 2021 року:
-          № 00000770704, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за вересень 2020 року на суму 356708 грн 00 коп.;
          -          № 00000750704, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування на загальну суму 1284879 грн 00 коп., а також нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 642439 грн 50 коп.
Підставою для винесення вказаних податкових повідомлень-рішень став висновок контролюючого органу про те, що ФГ «ОЛЬГА» не могло виростити необхідний об`єм сільськогосподарської продукції та реалізувати його на користь позивача, у зв`язку з чим кошти, витрачені на оплату такого товару, не дають права на податковий кредит, з якого в подальшому сформовано бюджетне відшкодування з податку на додану вартість.
Такий висновок обґрунтований тим, що за наслідками проведеного аналізу зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено, що ФГ «ОЛЬГА» протягом сезону урожаю 2019 року продано сільськогосподарської продукції в обсязі 4717,506 тон, з яких кукурудзи 3 класу - 3863,206 тони, соняшнику - 796,1 тон, гречки - 58,2 тон. 
Встановивши середню врожайність по Україні за даними Інформаційного аналітичного порталу АПК України, контролюючий орган прийшов до висновку, що для вирощення вказаної кількості продукції необхідні земельні ділянки посівною площею 905,56 га.
З урахуванням даних про врожайності за 2019 рік по Івано-Франківській області (місце реєстрації та проведення господарської діяльності ФГ «ОЛЬГА») для вирощення відповідної кількості продукції в Івано-Франківській області необхідні земельні площі в розмірі 880,24 га.
Натомість згідно з повідомленням про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність від 30 жовтня 2019 року № 9254269048 (форма № 20-ОПП) у власності ФГ «ОЛЬГА» перебуває земельна ділянка площею 151,03 га, яка розташована в Івано-Франківській області у Калуському районі в с. Мостище. 
Також в акті перевірки зазначено, що до Мостищенської сільської ради, Калуського району, Івано-Франківської області направлено запит від 11 грудня 2020 року № 31812/9/26-15-07-04-01 для підтвердження відомостей про оренду земельної ділянки, однак на час закінчення перевірки відповідь не надходила.
За наслідками аналізу податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних у період з 01 січня 2019 року по дату складання акту перевірки, відповідач встановив, що ФГ «ОЛЬГА» не купувало сільськогосподарську продукцію врожаю 2019 року (кукурудзу, соняшник, гречку).
З огляду на вказані обставини контролюючий орган прийшов до висновку, що ПрАТ «РАМБУРС» не має права на формування податкового кредиту та на отримання бюджетного відшкодування по правовідносинах з ФГ «ОЛЬГА».
Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДПС у м. Києві від 11 січня 2021 року № 00000750704 та № 00000770704, ПрАТ «РАМБУРС» звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання їх протиправними і скасування.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ПрАТ «РАМБУРС», суд першої інстанції виходив з того, що посилаючись на повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність від 30 жовтня 2019 року № 9254269048 за формою № 20-ОПП як на доказ правомірності своїх рішень, не надало суду такий документ.  
Також суд першої інстанції зазначив, що копія листа Старости села Мостище Калуської міської територіальної громади Івано-Франківської області від 28 грудня 2020 року № 106/02-24 не є доказом, який містить інформацію про всі земельні ділянки, які перебувають у користуванні ФГ «ОЛЬГА», адже органи місцевого самоврядування, у межах наданих їм повноважень, повинні володіти інформацією тільки про укладені безпосередньо з ними договори оренди земельних ділянок. Водночас ФГ «ОЛЬГА» може володіти та користуватись земельними ділянками сільськогосподарського призначення з різних правових підстав, у тому числі користуватися земельними ділянками, які належать членам фермерського господарства, земельними ділянками, отриманими в оренду від фізичних осіб, які не є членами фермерського господарства, земельними ділянками, отриманими в оренду в інших населених пунктах, що знаходяться поза адміністративними межами Мостищенської сільської ради тощо.
Крім того суд першої інстанції зауважив, що інформація, яка міститься у листі-відповіді Старости села Мостище Калуської міської територіальної громади Івано-Франківської області від 28 грудня 2020 року № 106/02-24, є актуальною станом на дату його підписання, тобто станом на 28 грудня 2020 року. В той час ФГ «ОЛЬГА» здійснило поставку позивачу кукурудзи 3-го класу врожаю 2019 року. 
Додатково суд першої інстанції зазначив, що з метою підтвердження реальності господарських операцій позивачем було надано суду копії відповідних документів, у тому числі первинних, а саме: договорів поставки, видаткових та податкових накладних, рахунків на оплату, платіжних доручень, товарно-транспортних накладних. Докази того, що вказані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними - відсутні.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. 
Особливості виникнення права на податковий кредит та його реалізації визначені у розділі V Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). 
Положеннями пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
У відповідності до абз. «а» п.  198.1 ст.  198 Податкового кодексу України  право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Датою виникнення права платника податку на додану вартість на віднесення сум податку до податкового кредиту, відповідно до п. 198.2  ст.  198 Податкового кодексу України,  вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів / послуг; дата отримання платником податку товарів / послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відтак обов`язковою умовою виникнення права на формування податкового кредиту є сплата податку на додану вартість у ціні придбаних товару і послуг та понесення витрат на оплату товару і послуг, які фактично надані або підлягають наданню, а також призначені для використання у власній господарській діяльності підприємства.
Таким чином під час здійснення контролю за правомірністю формування ПрАТ «РАМБУРС» податкового кредиту, а у подальшому - декларування бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, підлягає перевірці фактичне придбання та отримання товару від ФГ «Ольга». Така перевірка проводиться, зокрема, шляхом аналізу доводів контролюючого органу щодо неможливості контрагента здійснити поставку товару, а також шляхом дослідження первинних документів, складенням яких супроводжувалося здійснення відповідних операцій. 
Судом встановлено, що між ПрАТ «РАМБУРС» та ФГ «ОЛЬГА» були укладені договори поставки сільськогосподарської продукції № 64/-(2)-20 від 24 лютого 2020 року, № 67/-(2)-20 від 27 лютого 2020 року, № 70/-(2)-20 від 28 лютого 2020 року, № 72/-(2)-20 від 02 березня 2020 року, № 71/-(2)-20 від 03 березня 2020 року, № 76/-(2)-20 від 06 березня 2020 року. Предметом поставки за вказаними договорами була кукурудза 3 класу. Загальна кількістю товару, що був поставлений за такими договорами, становить 2036,7 тон на суму 9540974 грн 08 коп.
За підсумками господарських операцій з ФГ «ОЛЬГА» позивач у лютому-березні 2020 року задекларував податковий кредит у розмірі 1641586 грн 57 коп., частину якого в подальшому заявив до бюджетного відшкодування в податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2020 року.
Рішення контролюючого органу про необхідність зменшення ПрАТ «РАМБУРС» суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та суми бюджетного відшкодування ґрунтується виключно на тому, що у ФГ «ОЛЬГА» відсутні посівні площі для вирощення сільськогосподарської продукції в обсязі, що був реалізований ним згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних. 
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила наявність таких доказів, що містять інформацію про земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні ФГ «ОЛЬГА»:
-          лист старости села Мостище Калуської міської територіальної громади Івано-Франківської області від 28 грудня 2020 року № 106/02-24, згідно з яким ФГ «ОЛЬГА» користується земельною ділянкою для вирощування сільськогосподарських культур на території Мостищенського старостинського округу площею 8,4 га;
          -          звіт ФГ «ОЛЬГА» про посівні площі сільськогосподарських культур під врожай 2019 року, що поданий до територіального органу Держстату, згідно з яким посівна площа під сільськогосподарськими культурами становить 650,25 га, у тому числі під кукурудзою на зерно - 410,60 га;
          -          письмові пояснення голови  ФГ «ОЛЬГА» від 30 вересня 2020 року, в якому викладені такі ж відомості про посівні площі в 2019 року, як у звіті, поданому до територіального органу Держстату.
Аналізуючи зазначені письмові докази у сукупності з відомостями, що викладені в акті перевірки від 15 грудня 2020 року № 11910/26-15-07-04-01/22936378, колегія суддів приходить до таких висновків. 
Під час проведення перевірки контролюючий орган керувався виключно відомостями щодо площі земельних ділянок ФГ «ОЛЬГА», які зазначені в повідомленні про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність від 30 жовтня 2019 року № 9254269048 за формою № 20-ОПП. Посилання на інші письмові докази в акті перевірки відсутні. Лист старости села Мостище Калуської міської територіальної громади Івано-Франківської області від 28 грудня 2020 року № 106/02-24 надійшов відповідачу вже після складення акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «РАМБУРС» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за вересень 2020 року від 15 грудня 2020 року № 11910/26-15-07-04-01/22936378.
Разом з тим, як правильно зазначено судом першої інстанції, копія повідомлення від 30 жовтня 2019 року № 9254269048 за формою № 20-ОПП в матеріалах справи відсутня.
Крім того, за змістом акту перевірки, в такому повідомленні зазначена інформація про площу земельної ділянки - 151,03 га, яка перебуває у користуванні ФГ «ОЛЬГА» станом на 30 жовтня 2019 року. 
Також колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що лист старости села Мостище Калуської міської територіальної громади Івано-Франківської області від 28 грудня 2020 року № 106/02-24 містить відомості про укладені договори оренди земельної ділянки лише з одним орендодавцем та в межах однієї територіальної громади. Крім того зі змісту такого листа неможливо встановити відомості про посівні площі під урожай саме 2019 року. 
Таким чином, письмовими доказами, які стосуються предмету доказування, є звіт ФГ «ОЛЬГА» про посівні площі сільськогосподарських культур під врожай 2019 року та письмові пояснення голови ФГ «ОЛЬГА» від 30 вересня 2020 року. 
Зазначені докази підтверджують наявність у ФГ «ОЛЬГА» посівних площ для вирощування сільськогосподарських культур під урожай 2019 року - 650,25 га, з яких кукурудзою на зерно були засіяні 410,60 га.
З урахуванням повідомлених контролюючим органом показників середньої врожайності кукурудзи у 2019 році в Івано-Франківській області зазначена посівна площа є достатньою для вирощення урожаю у значно більшому обсязі, ніж ФГ «ОЛЬГА» поставило ПрАТ «РАМБУРС» у лютому-березні 2020 року - 2036,7 тон. 
Зазначені обставини вказують на необґрунтованість доводів контролюючого органу щодо відсутності у ФГ «ОЛЬГА» матеріальних ресурсів у вигляді посівних площ для вирощення сільськогосподарських культур. 
Колегія суддів також наголошує на тому, що визначаючи обсяги реалізованих ФГ «ОЛЬГА» зернових культур протягом сезону урожаю 2019 року - 4717,506 тон, контролюючий орган врахував податкові накладні, що виписані та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних у період з 01 січня 2019 року по день підписання акту перевірки - 15 грудня 2020 року. Разом з тим, податкові накладні, що виписані протягом вказаного періоду, з об`єктивних причин не можуть містити відомостей про обсяги продажу зернових культур урожаю виключно 2019 року. Протягом такого періоду ФГ «ОЛЬГА» могло реалізовувати сільськогосподарську продукцію, що вирощена також протягом сезонів урожаю 2018 та 2020 років. 
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що доводи контролюючого органу ґрунтуються на неналежних доказах та помилково проведених розрахунках.
Отже, обставини, з якими контролюючий орган пов`язував сумніви у можливості фактичного здійснення господарських операцій ПрАТ «РАМБУРС» із ФГ «ОЛЬГА», не знайшли свого підтвердження.
З метою усунення будь-яких сумнівів у фактичному здійсненні господарських операцій між ПрАТ «РАМБУРС» та ФГ «ОЛЬГА», колегія суддів вважає необхідним також дослідити первинні документи, що були оформлені за підсумками таких операцій. 
Дослідивши умови договорів поставки сільськогосподарської продукції № 64/-(2)-20 від 24 лютого 2020 року, № 67/-(2)-20 від 27 лютого 2020 року, № 70/-(2)-20 від 28 лютого 2020 року, № 72/-(2)-20 від 02 березня 2020 року, № 71/-(2)-20 від 03 березня 2020 року, № 76/-(2)-20 від 06 березня 2020 року, колегія суддів встановила, що ФГ «ОЛЬГА» зобов`язувалося здійснювати поставки кукурудзи 3 класу на МТП «Южний» термінал ТОВ «БОРІВАЖ» - зерновий склад, що знаходиться за адресою: смт Нові Белярі, Одеська область.  
У свою чергу ПрАТ «РАМБУРС» уклало з ТОВ «БОРІВАЖ» договір № Д/19- 21 від 31 липня 2019 року про надання послуг по перевалці, технологічному накопиченню та експедируванню вантажів. Згідно з умовами вказаного договору ТОВ «БОРІВАЖ» здійснює накопичення вантажів позивача на території власного морського перевантажувального складського комплексу зернових вантажів, надає послуги по експедируванню вантажів, здійснює технологічні операції з метою перевалки вантажів для їх подальшого вивезення за межі України. При надходженні вантажів автомобільним транспортом ТОВ «БОРІВАЖ» проводиться відбір проб для проведення аналізів і визначення якості сільськогосподарської продукції. Результати проведених лабораторією досліджень вносяться, зокрема, до складської квитанції, яка складається після завантаження товару у складські приміщення/ємності у строки, передбачені законодавством України. 
До матеріалів справи приєднані копії сертифікату про відповідність послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки від 05 червня 2013 року № 5898, виданого ТОВ «БОРІВАЖ», свідоцтва про відповідність системи вимірювання вимогам ДСТУ ISO 10012:2005 від 03 вересня 2018 року № 04-0036/2018. 
На підтвердження фактичного отримання товару від ФГ «ОЛЬГА», позивач надав до суду копії видаткових накладних № 14 від 25 лютого 2020 року, № 14 від 26 лютого 2020 року, № 18 від 28 лютого 2020 року, № 19 від 29 лютого 2020 року, № 21 від 29 лютого 2020 року, № 20 від 01 березня 2020 року, № 22 від 02 березня 2020 року, № 23 від 03 березня 2020 року, № 26 від 04 березня 2020 року, № 32 від 10 березня 2020 року. 
Перевезення товару до визначеного у договорах № 64/-(2)-20 від 24 лютого 2020 року, № 67/-(2)-20 від 27 лютого 2020 року, № 70/-(2)-20 від 28 лютого 2020 року, № 72/-(2)-20 від 02 березня 2020 року, № 71/-(2)-20 від 03 березня 2020 року, № 76/-(2)-20 від 06 березня 2020 року місця постановки - смт Нові Белярі, Одеська область, підтверджується копіями товарно-транспортних накладних.
Із вказаних документів вбачається, що перевезення кукурудзи здійснювалося ФГ «ОЛЬГА» та іншими автомобільними перевізниками - ФОП ОСОБА_1 , ФОП «Планоділ», ПП «Меркітант», ПП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ТОВ «Агротех», ПП «ОСОБА_9», ТОВ «Флагман», ФОП ОСОБА_5 , ФОП НОМЕР_1 , ТОВ «Карго-Трейд», ПП ОСОБА_6 , ПП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 . 
У кожній товарно-транспортній накладній у якості місця завантаження зазначено: с. Мостище, Калуський р-н, Івано-Франківська обл., а місцем розвантаження - ТОВ «БОРІВАЖ», смт Нові Біляри. 
На таких товарно-транспортних накладних містяться відмітки ТОВ «БОРІВАЖ» про надання транспортному засобу дозволу на в`їзд на територію терміналу, інформацію про результати зважування та проведення аналізу якості зерна.
Також до матеріалів справи приєднані копії складських квитанцій на зерно, що складені ТОВ «БОРІВАЖ» як зерновим складом та надані ПрАТ «РАМБУРС» як власнику прийнятого на зберігання зерна, за період з 26 лютого по 11 березня 2020 року. Вказані складські квитанції містять інформацію про загальну кількість прийнятої від позивача на знеособлене зберігання кукурудзи 3 класу 2019 року урожаю, а не лише тієї, що була придбана у ФГ «Ольга», проте у сукупності з іншими первинними документами додатково підтверджують фактичне здійснення господарських операцій. 
Відповідно до ч. 1  ст. 90 КАС України  суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Дослідивши приєднані до матеріалів справи письмові доказами за правилами ч. 1  ст. 90 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку про те, що зміст та обсяг наданих позивачем документів, підхід до їх оформлення та повноти викладення інформації дають підстав вважати, що вони були складені у зв`язку з господарськими операціями, виконання яких фактично відбулося.
У зв`язку з цим колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у контролюючого органу не було підстав для зменшення ПрАТ «РАМБУРС» від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 356708 грн 00 коп. і бюджетного відшкодування на суму 1284879 грн 00 коп., а також для нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 642439 грн 50 коп.
Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог ПрАТ «РАМБУРС».
Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування. 
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -      
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                        А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            Л.О. Костюк          

                                                                                                    Є.В. Чаку

Постанова складена у повному обсязі 23 червня 2021 року.