Ухвала
 
7 квітня 2021року
м. Київ
справа № 332/1682/17
провадження № 51 – 814 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 січня 2021 року щодо ОСОБА_5 
у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 12017080030001171,
встановив:
Із копій оскаржуваних судових рішень вбачається,  що вироком Заводського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді шести місяців арешту. 
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13 січня 2021 року повернуто апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), у зв`язку з тим, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження та відсутності підстав для поновлення цього строку.  
У касаційній скарзі потерпіла порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду про повернення її апеляційної скарги.
Так, потерпіла вже зверталася з касаційною скаргою, в тому числі і на  оскаржувану ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 січня 2021 року, яку було повернуто останній. Незважаючи на це, в межах строку на касаційне оскарження, потерпіла знову звернулася з касаційної скаргою на ухвалу апеляційного суду.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів пунктів 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; обґрунтування цих вимог із зазначенням того, 
у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Проте потерпіла подала касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 
1)     істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК);
2)     неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК);
3)     невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування такого рішення, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Так, потерпіла порушує питання про скасування ухвали Запорізького апеляційного суду від 13 січня 2021 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, потерпіла фактично вказує на порушення, які стосуються іншого судового рішення, а саме вироку Заводського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року, який відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК не може бути предметом перегляду у суді касаційної інстанції, оскільки не переглядався в апеляційному порядку по суті. Вказане позбавляє можливості встановити дійсну позицію потерпілої з яким саме рішенням вона не погоджується.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга потерпілої не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями 
ст. 436 КПК. Частиною 1 ст. 436 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення 
і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення. 
З урахуванням зазначеного, прохання потерпілої щодо результатів розгляду касаційної скарги, не узгоджується з вимогами ст. 436 КПК, оскільки остання чітко не зазначила вимогу до касаційного суду щодо подальшого руху кримінального провадження, після скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПКу разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 залишити без руху 
і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                       ОСОБА_3