Справа № 141/527/19
Провадження № 22-ц/801/1001/2021
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року	Справа № 141/527/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О., 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 01 березня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
       в с т а н о в и в:

У червні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" і відповідачем ОСОБА_1 30.06.2010 року було укладено кредитний договір № б\н, за яким позичальник отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 при укладанні договору дав свою згоду щодо зміни кредитного ліміту за рішенням та ініціативою банку.
У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем станом на 03.06.2019 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 113 883,96 грн, з яких: 36 783,60 грн. – заборгованість за кредитом; 31 054,16 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками; 39320,21 грн – нарахована пеня на прострочене зобов`язання; 826,75 грн. – нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500,00 грн – штраф (фіксована частина); 5 399,24 грн – штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 113883,96 грн. за кредитним договором № б/н від 30.06.2010 року та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. 
Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 01 березня 2021 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.06.2010 року в розмірі 67 837,76 грн. (з яких 36 783,60 грн заборгованість за тілом кредиту, 31 054,16 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту).
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 1144,29 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.
Судом встановлено, що 30.06.2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Згідно наданої позивачем інформації вбачається, що ОСОБА_1 на підставі кредитного договору від 30.06.2010 року №б/н отримав картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , остання має термін дії до січня 2018 року (а.с. 52). 
Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 за договором № б/н, старт карткового рахунку № НОМЕР_1 почався 19.07.2010 року. Встановлення кредитного ліміту - 500,00 грн. відбулось 19.07.2010 року; збільшення кредитного ліміту - 3000, 00 грн. відбулось 20.11.2010 року; збільшення кредитного ліміту – 3600 грн. відбулось 27.12.2010 року; збільшення кредитного ліміту – 8300 грн. відбулось 19.04.2011 року; збільшення кредитного ліміту – 10300 грн. відбулось 07.08.2011 року; зменшення кредитного ліміту – 5770 грн. відбулось 23.10.2011 року; збільшення кредитного ліміту – 10 300 грн. відбулось 09.01.2013 року; збільшення кредитного ліміту – 25 000 грн. відбулось 04.08.2015 року; 17.08.2016 року кредитний ліміт зменшено до 23 840,00 грн; 31.08.2016 року кредитний ліміт зменшено до 17 660,00 грн; 31.01.2017 року кредитний ліміт збільшено до 22 400,00 грн; 15.11.2018 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. Підстави змін кредитного ліміту у довідці не вказані (а.с. 51).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).
Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві.
Позивачем не надано суду першої інстанції підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Натомість на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка окрім анкетних даних відповідача, не містить інформації щодо умов надання банківських послуг, відомостей про суму кредиту/кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки та строку дії. Окрім того згідно даної анкети-заяви, відповідач виявила бажання оформити зарплатну картку. В матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму кредиту та ознайомлення відповідача з правилами користування кредитною карткою. Вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних щодо обрання відповідачем банківських послуг, крім особистих даних та підпису відповідача.
Оригінал анкети-заяви банком надано не було, копія даної анкети-заяви є нечитабельною, з неї не можливо встановити дату підписання клієнтом даної заяви та наявність підпису останнього (а.с. 12).
На підтвердження позовних вимог позивач окрім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 30.06.2010 року, посилався на Довідку про умови кредитування, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цим Витягом з Умов була ознайомлена ОСОБА_1 і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» підписана 22 липня 2010 року та не є доказом обґрунтованості позовних вимог, оскільки вона підписана пізніше ніж анкета-заява.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору».
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).
АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки «Універсальна» та розміру наданого кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим. Доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог банку. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору.
Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 703/3063/18.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи даний спір суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, допустив порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав встановлених  ч. 2 ст. 376 ЦПК  України, з ухваленням нового судового рішення про відмову АТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову.
Відповідно до п. 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, судові витрати, понесені відповідачем, підлягають стягненню з позивача. 
       Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.
Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 01 березня 2021 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2881,50 гривень за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                 В.П. Рибчинський
Судді:                                                 Л.О. Голота
                                                                               Т.О. Денишенко