ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
11 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/4454/21	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Волкової К.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року (головуючий суддя Захарчук-Борисенко Н.В.)
у справі  № 160/4454/21
за заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській  області
про підтвердження адміністративного арешту майна платників податків товариства з обмеженою відповідальністю «Мікс Ойл»
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області звернулось до суду із заявою про підтвердження адміністративного арешту майна платника податків товариства з обмеженою відповідальністю «Мікс Ойл», в якій просило підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ТОВ «Мікс Ойл».
В обґрунтування заяви зазначено, що посадові особи ГУ ДПС у Дніпропетровській області з метою проведення документальної позапланової перевірки здійснили вихід за фактичним адресом ТОВ «Мікс Ойл», однак директором підприємства відмовлено в допуску до перевірки, тому у позивача були наявні підстави для прийняття рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків, обґрунтованість якого підлягає підтвердженню в судовому порядку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 в задоволенні заяви відмовлено.
Суд встановив, що 23.03.2021 ТОВ «Мікс Ойл»   подало до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позов про оскарження наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки. Суд дійшов висновку, що в даному випадку, має місце заперечення платником податку законності підстав для призначення перевірки, а тому, враховуючи факт відкриття провадження по заяві в порядку  ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України, заявлені контролюючим органом вимоги не можуть бути задоволені в порядку окремого виду адміністративного провадження, яким є провадження за заявами контролюючого органу.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, заявник - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування  судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву повністю. Скаржник зазначає, що суд, встановивши наявність між сторонами спору про право, всупереч ч.4 ст.283 КАС України подану контролюючим органом заяву прийняв та відкрив провадження. В подальшому керуючись тим, що наявний спір про право, суд відмовив у задоволені заяви, чим порушив приписи п.4.ст.283 КАС України.
Посилаючись на правову позицію Верховного Суду в постанові від 13.03.2018 у справі
№804/5228/17, скаржник зазначає, що після відкриття провадження у справі за відповідною заявою податкового органу, в наявності є підстави для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду
судочинства, яким є провадження за заявою податкового органу.
В даному випадку питання про підтвердження обґрунтованості застосування
адміністративного арешту майна у разі наявності спору про право має вирішуватись
адміністративним судом в порядку позовного провадження.
Представник скаржника в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. 
Представник ТОВ «Мікс Ойл» проти  задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого суду відзиву на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, вказуючи, що позивач знав про наявність спору про право на дату подання заяви про підтвердження адміністративного арешту майна платника податків, зауваження податкового органу, що суду при наявності спору про  право має вирішувати справу, провадження у якій відкрито на підставі ст.283 КАС України, в порядку позовного провадження, не містить в собі жодного правового обґрунтовування. 
Крім того, товариство звертає увагу на те, що в спірному випадку з огляду на п.94.10 ст.94 ПК України застосований адміністративний арешт є припиненим, тому позовні вимоги податкового  органу в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 19.03.2021 № 1347-П «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Мікс Ойл» призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Мікс Ойл» з питань дотримання вимог законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «АЗС-Ч» за період з 01.11.2019 по 30.11.201, ТОВ «Гросарі Трейд» за період з 01.01.2020 по 31.01.2020, ТОВ «Ерід Стандарт» за період з 01.06.2019 по 30.06.2019, ТОВ «Челендж Трейд» за період з 01.10.2019 по 30.11.2019 з 23.03.2021
Відповідно до п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України директору ТОВ «Мікс Ойл» вручено копію наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на проведення перевірки від 19.03.2021 № 1347-П, пред`явлені направлення на право проведення перевірки від 19.03.2021 № 1402, № 1403 та посвідчення посадових осіб контролюючого органу.
Директором ТОВ «Мікс Ойл» у допуску до проведення перевірки відмовлено, про що останнім зазначено в копії наказу від 19.03.2021 № 1347-П, у зв`язку з чим контролюючим органом складений акт від 23.03.2021 № 212/04-36-07-21/42353762 «Про недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Мікс Ойл».
Причиною відмови в допуску до проведення перевірки в копії наказу від 19.03.2021 № 1347-п зазначена незгода з підставами для проведення перевірки, одночасно вказано, що наказ буде оскаржуватись в судовому порядку. 
Від підпису акту від 23.03.2021 та його отримання директор ТОВ «Мікс Ойл» відмовився, про що складений акт від 23.03.2021 № 213/04-36-07-21/42353762.
23.03.2021 начальником ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків - ТОВ «Мікс Ойл», згідно якому з посиланням на пп.94.2.3 п.94.2 ст. 94 КАС України застосовано умовний адміністративний арешт майна  платника податків ТОВ «Мікс Ойл»  (а.с. 20)
Для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків заявник звернувся до суду із заявою в порядку ст.283 КАС України. 
Відповідно до п.94.1. ст.94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом. 
Арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу (пп. 94.2.3.  п.94.2 ст.94 ПК України). 
Відповідно до п.94.5. ст.94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним.
Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.
Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається (п.94.6 ст.94 ПК України).
Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом (п. 94.10. ст.94 ПК України).
Отже, у разі відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки, за наявності законних підстав для її проведення, контролюючий орган має право застосувати адміністративний арешт майна такого платника податків з метою забезпечення виконання платником податків визначених законом обов`язків.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.283 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.
Згідно з п.2 ч.4 ст.283 КАС України суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.
Відмова у відкритті провадження за заявою унеможливлює повторне звернення заявника з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку (ч.5 ст.283 КАС України).
Спір про право у контексті розглядуваної норми має місце у разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 283 КАС України.
Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням контролюючого органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання.
Між тим, стаття 283 КАС України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди як підстави для висновку про існування спору про право. Отже, у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об`єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.
В окремих випадках наявність спору про право може бути виявлена також і після відкриття провадження у справі за відповідною заявою.
Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідачем до Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано позов про визнання протиправним та скасування наказу від 19.03.2021 № 1347-П. 29.03.2021 ухвалою суду відкрито провадження  у справі №160/4366/21.
Так, оскарження відповідачем наказу про проведення документальної позапланової перевірки є способом захисту, спрямованим на відновлення порушеного права, зумовленого наслідками такого контрольного заходу.
У спірному випадку звернення до суду з заявою щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків витікає з правовідносин, які виникли у зв`язку з недопуском до проведення перевірки на підставі вищезазначеного наказу.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що  встановлені у справі обставини свідчать про існування спору про право, разом з тим,  вважає неправильним  висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви контролюючого органу. 
У зв`язку з тим, що   відносини у даній справі мають спірний характер та вбачають в собі спір про право, провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за зверненням органу доходів і зборів на підстав заяви такого органу. 
Заявлені вимоги підлягають розгляду в адміністративних судах України в загальному порядку позовного провадження.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.02.2019 у справі № 640/20138/18.
З огляду на викладене не приймаються доводи товариства про відсутність підстав для задоволення заяви контролюючого органу, оскільки 96 годин з моменту прийняття керівником ДПС рішення про застосування адміністративного арешту закінчились 29.03.2021, а п.94.10 ст.94 ПК України є імперативною нормою. Обставини, на які посилається товариство по суті заявлених контролюючим органом вимог, підлягають з`ясовуванню судом під час розгляду справи за позовом контролюючого органу, поданого до суду в загальному порядку.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.
Відповідно до ч.1  ст.319 КАС України  судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями  238,  240  цього  Кодексу.
Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, і, відповідно до ч.1  ст.319 КАС України, є підставою для скасування судового рішення із закриттям провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 283, 311, 315, 319, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Дніпропетровській  задовольнити частково.  
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі № 160/4454/21 скасувати.  
Провадження в адміністративній справі за заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області закрити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко