КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 754/14231/20	 	
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6224/2021	 	
Головуючий у суді першої інстанції: Кириченко В.І.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.	 	
 
27 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
   Головуючого - Семенюк Т.А
   Суддів -Кирилюк Г.М., Махлай Л.Д.,
   при секретарі - Максюк І.Г.,
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 05 лютого 2021 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Департамент з питань цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації про встановлення факту залучення заявника до складу формувань Цивільної оборони, -
 
В С ТА Н О В И В :
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити юридичний факт, а саме залучення ОСОБА_1 до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 26.04.1986 року по 05.05.1986 року, посилаючись на те, що вказаний юридичний факт необхідний заявнику для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 05 лютого 2021 року відмовленоу відкритті провадження у справі.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі, вважаючи,  що судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що заявник просив встановити факт, а не встановити статус інваліда війни чи видати посвідчення, а відповідь яка надійшла від Департаменту з питань цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації не містить відмови, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що дана заява повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомленні належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції з врахуванням висновків Великої  Палати Верховного Суду, наведених в постанові від 27 березня 2019 року (справа №310/8703/17), виходив з того, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни. Відмова   відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена   заінтересованою особою до суду в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистого немайнових чи майнових   прав або   підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження   справи про встановлення фактів,   що мають юридичне значення.
Визначений у ч.1 ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право   буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки під час ліквідації її наслідків працював як член штабу Цивільної оборони в м. Чорнобиль з 26.04.1986 року по 05.05.1986 року, що визнано державними органами та підтверджено посвідченням ліквідатора ЧАЕС серія А№0124334 від 28.03.2019 року.
ОСОБА_1  є особою з інвалідністю 2 групи, його захворювання пов`язані з виконанням ним обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС , що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ №0770072від 28.09.2017 року, експертним висновком центральної міжвідомчої експертної комісії для засвідчення осіб, які постраждали в результаті аварії на ЧАЕС на засіданні №48від 05.09.2017 року.
Заявник звернувся до Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та просив надати довідку (інформаційну), в якій було би підтверджено, що він був задіяний в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань цивільної оборони.
На своє звернення отримав відповідь, що в архіві Департаменту, під грифом "таємно" наявні розпорядження начальника Цивільної оборони Київської області з питань ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видані починаючи з 26 квітня 1986 року. Зазначені розпорядчі документи містять  прямі вказівки щодо організації заходів Цивільної оборони, завдання  з цього приводу всім службам Цивільної оборони Київської області, а також обласним організаціям та установам. При цьому вони не містять відомостей щодо залучення до цих робіт конкретних підприємств та окремих громадян. 
25.09.2020 року він звернувся з заявою до Департаменту з питань цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації, в якій надати довідку (інформаційну), в якій було би підтверджено, що він був задіяний в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань цивільної оборони або надати відповідь, оскільки  відповідно до  п. 9 ч.2 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вважає, що має отримати статус інваліда війни (а.с. 32).
28.09.2020 року на своє звернення отримав відповідь, що підтвердження участі у формуваннях Цивільної оборони не відноситься до повноважень департаменту.
Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що у заявника не виникло спору з Департаментом з питань цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації, а факт його залучення до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 26.04.1986 року по 05.05.1986 року йому необхідний для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, виходячи з наступного.
Верховним Судом сформована усталена судова практика у справах за заявами фізичних осіб про встановлення факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань цивільної оборони, зокрема у постановах від 27 березня 2019 року в справі №  310/8703/17, від 19 листопада 2019 року в справі № 758/1149/18, від 18 вересня 2019 року в справі № 569/5187/19, від 25 вересня 2019 року в справі № 310/8705/17.
В порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанову ВеликоїПалати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц).
Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать, зокрема, інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Правовий статус інваліда війни підтверджується відповідним посвідченням, виданим відповідно до Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302.
З матеріалів справи вбачається, що заявник фактично звернувся до суду з метою отримання доказу, який би підтверджував правомірність його дій, спрямованих на отримання статусу інваліда війни, проте, зважаючи на те, що законодавством передбачає спеціальний порядок встановлення статусу інваліда війни, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про неможливість встановлення в окремому провадженні цивільного судочинства факту залучення заявника до складу формувань Цивільної оборони під час виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки це фактично підтвердить належність заявника до інвалідів війни. 
Наведене узгоджується із правовим висновком, зробленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 310/8703/17.
Інші доводи апеляційної скарги заявника зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 05 лютого 2021 року -залишити без змін.
Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий  

Судді