УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/33002/19
Провадження № 22-ц/4820/315/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 квітня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд 
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,
секретар судового засідання – Кошельник В.М.,
з участю апелянта та його представника,

       розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2020 року, суддя Мазурок О.В.,

встановив:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження Хмельницької міської адміністрації від 02.11.1993 року, №2442 та визнання недійсним державного акта на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку серії ХМ №06607, виданого 22.01.1997 року. 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що на підставі розпорядження Хмельницької міської адміністрації від 02.11.1993 року, №2442 ОСОБА_2 було надано у власність земельну ділянку площею 0,30 га по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ХМ № 06607, виданим 22.01.1997 року. В свою чергу, вказана земельна ділянка була розділена на дві самостійних земельних ділянки з кадастровим номером 6810100000:25:003:0320 площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та з кадастровим номером 6810100000:25:003:0321 площею 0,2000 га для ведення особистого селянського господарства.
На підставі рішення Хмельницького міськвиконкому від 08.09.1994 року № 40-А ОСОБА_3 було передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,22 га по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ХМ №01766, від 04.10.1994 року.
Спадкоємець ОСОБА_4 , ОСОБА_5 розділив вказану земельну ділянку на дві: з кадастровим номером 6810100000:25:003:0307 площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та з кадастровим номером 6810100000:25:003:0306 площею 0,1200 га для ведення особистого селянського господарства.
03.07.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу земельних ділянок, за яким позивач придбав земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_2 , з кадастровим номером 6810100000:25:003:0307 для будівництва і обслуговування житлового, будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), а також земельну ділянку площею 0,12 га за цією ж адресою з кадастровим номером 6810100000:25:003:0306 для ведення особистого, селянського господарства. 
Висновком судової експертизи, проведеної в іншій справі було встановлено, зокрема, що документи на право власності на земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які призначені для будівництва і обслуговування житлового будинку виготовлені з порушенням ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень. Межа земельних ділянок, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки 6810100000:25:003:0320 та земельної ділянки для будівництвам обслуговування житлового будинку площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки 6810100000:25:003:0307, проходить по стіні житлового будинку по АДРЕСА_2 та господарської будівлі по АДРЕСА_1 . 
Оскільки документи на земельну ділянку відповідача були виготовлені з порушенням вимог нормативних актів у сфері забудови ще на стадії прийняття спірного розпорядження Хмельницької міської адміністрації 02.11.1993 року, тому належним способом захисту порушеного права є скасування цього рішення та визнання недійсним державного акту на земельну ділянку. 
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.12.2020 року в задоволенні позову було відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з відсутності у справі доказів на підтвердження обставин щодо порушення прав позивача з боку відповідача.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
На думку апелянта суд неправильно встановив обставини справи та не врахував наявні у справі докази, які вказують на порушення ОСОБА_2 його прав власності на будинковолодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , яке сталося після придбання ним будинку та земельних ділянок у 2013 році. При цьому ним правильно обрано спосіб захисту порушеного права, з урахуванням змісту порушення, та у відповідності до вимог ЦК України та ЗК України. 
В суді апелянт та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. 
Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши докази у справі колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судом встановлено, що на підставі розпорядження Хмельницької міської адміністрації від 02.11.1993 року, №2442 ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,30 га по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ХМ №06607, виданим 22.01.1997 року. Вказана земельна ділянка була розділена на дві окремих земельних ділянки: з кадастровим номером 6810100000:25:003:0320 площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та з кадастровим номером 6810100000:25:003:0321 площею 0,2000 га для ведення особистого селянського господарства що підтверджується поземельними книгами на вказані земельні ділянки.
На підставі рішення Хмельницького міськвиконкому від 08.09.1994 року № 40-А ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,22 га по АДРЕСА_2 для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ХМ №01766, виданим 04.10.1994 року.
Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 домоволодіння, розташоване на вказаній земельній ділянці успадкував ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24.06.2009 року.
В подальшому вказану земельну ділянку розділено на дві окремих земельних ділянки: з кадастровим номером 6810100000:25:003:0307 площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та з кадастровим номером 6810100000:25:003:0306 площею 0,1200 га для ведення особистого селянського господарства.
03.07.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу земельних ділянок, за яким позивач придбав земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану по АДРЕСА_2 , з кадастровим номером 6810100000:25:003:0307 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), а також земельну ділянку площею 0,12 га за цією ж адресою, з кадастровим номером 6810100000:25:003:0306 для ведення особистого, селянського господарства. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою в задоволенні позову відмовлено. Вказаним рішенням суду, зокрема, встановлено, що фактичне землекористування землекористувачами земельних ділянок, які розташовані по АДРЕСА_3 , та призначених для ведення особистого селянського господарства, не відповідає державним актам та технічній документації із землеустрою на вказані земельні ділянки. Має місце накладки земельних ділянок, призначених для ведення особистого селянського господарства. Площа накладки земельних ділянок становить 0,00725 га. Згідно фактичного користування, земельна ділянка ОСОБА_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6810100000:25:003:0306, накладається на земельну ділянку ОСОБА_2 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 6810100000:25:003:0321. При цьому накладки земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:25:003:0320 ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 6810100000:25:003:0307 ОСОБА_1 не вбачається. В той же час документи на право власності на земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку виготовлені з порушенням ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. 
Висновком судової земельно-технічної експертизи №13/15 від 12.01.2017 року, яка була проведена в рамках розгляду судом справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зокрема, встановлено, що документи на право власності на земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , що призначені для будівництва і обслуговування житлового будинку, виготовлені з порушенням ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. Межа земельних ділянок (земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки 6810100000:25:003:0320 та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки 6810100000:25:003:0307) проходить по стіні житлового будинку по АДРЕСА_2 , та господарської будівлі по АДРЕСА_1 . Згідно фактичного користування, земельна ділянка ОСОБА_1 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 6810100000:25:003:0306, накладається на земельну ділянку ОСОБА_2 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 6810100000:25:003:0321. При цьому накладки земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:25:003:0320 ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 6810100000:25:003:0307 ОСОБА_1 не вбачається.
Відмовляючи у задоволенні позову суд обґрунтовано виходив з відсутності у справі доказів на підтвердження обставин щодо порушення права позивача з боку відповідачів. 
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
       Стаття 116 ЗК України передбачає, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.
       Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатного отримання земельних ділянок фізичними особами. 
       Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, право власності на земельну ділянку і право користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. 
За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. 
Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).
       Одним із способів захисту прав на земельні ділянки згідно з п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. 
       Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 
       Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
       Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, п. 11 договору купівлі-продажу земельних ділянок від 03.07.2013 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 щодо земельних ділянок по АДРЕСА_2 , вказані земельні ділянки були оглянуті покупцем візуально та жодних недоліків чи дефектів, які б перешкоджали використанню цих земельних ділянок за призначенням виявлено не було (а.с. 23 на звороті). 
       Згідно із заключенням про реєстрацію будинку від 25.07.1985 року Хмельницького обласного об`єднання бюро техінвентаризації та свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, житловий будинок АДРЕСА_2 , належав ОСОБА_3 на праві особистої власності на підставі рішення Хмельницького міськвиконкому від 11.07.1985 року (а.с. 34).
       З даних схеми розташування будівель на земельній ділянці АДРЕСА_2 землекористувача ОСОБА_3 вбачається, що відстань між стіною будинку АДРЕСА_2 та межею сусідньої земельної ділянки № НОМЕР_1 складає 0,40 м. (а.с. 35 на звороті). 
       Як вбачається з відомостей реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на дату проведення держаної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 на домоволодіння по АДРЕСА_2 , 03.07.2013 року, загальна площа домоволодіння складала 73,9 кв.м., житлова площа становила 48,7 кв.м. (а.с. 96, 97).
       В той же час, відповідно до даних відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на дату реєстрації права власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_2 , 27.04.2015 року, загальна площа нерухомого майна становила 110,5 кв.м., житлова площа 48,7 кв.м. Складовими частинами об`єкта нерухомого майна є підвал та 2 хліва (а.с. 94). 
       З аналізу наведених вище доказів вбачається, що, з урахуванням висновку судової експертизи №13/15 від 12.01.2017 року про те, що фактичне землекористування землекористувачами земельних ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які призначенні для будівництва і обслуговування житлового будинку, відповідає державним актам та технічній документації із землеустрою на вказані земельні ділянки, тому, враховуючи, що відстань між стіною будинку АДРЕСА_2 та межею сусідньої земельної ділянки АДРЕСА_1 відповідно до план-схеми складала 0,40 м, приймаючи до уваги, що загальна площа будинку по АДРЕСА_2 збільшилася з 73,9 кв.м. у 2013 році до 110,5 кв.м. у 2015 році, тому колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позивачем позовних вимог щодо порушення з боку відповідачів вимог ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» при виготовленні документів на право власності на земельну ділянку відповідача ОСОБА_2 .
       Крім того, необхідно також зауважити, що у висновку судової експертизи №13/15 вказано про невідповідність вимогам ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» документів на право власності на земельні ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , що призначені для будівництва і обслуговування житлового будинку. При цьому межа земельних ділянок (земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки 6810100000:25:003:0320, власник ОСОБА_2 , та земельної ділянки для будівництвам обслуговування житлового будинку площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки 6810100000:25:003:0307, власник ОСОБА_1 ), проходить по стіні житлового будинку по АДРЕСА_2 та господарської будівлі по АДРЕСА_1 . 
В той же час судовим експертом не надано висновку щодо яких саме документів на земельні ділянки (технічних, правовстановлюючих) встановлено не відповідність нормам ДБН та які саме документи (на земельну ділянку з кадастровим номером 6810100000:25:003:0320 чи на земельну ділянку з кадастровим номером 6810100000:25:003:0307) мають порушення і який зміст цих порушень. 
       За таких обставин твердження апелянта про те, що саме при виготовленні земельної документації на земельну ділянку ОСОБА_2 відбулося порушення вимог нормативних документів слід визнати необґрунтованим. 
       Крім того, як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 , останній просив суд визнати протиправним та скасувати розпорядження Хмельницької міської адміністрації від 02.11.1993 року, №2442 та визнати недійсним державний акт на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку серії ХМ №06607, виданий 22.01.1997 року на всю земельну ділянку (площею 0,30 га) відповідача. В той же час ОСОБА_1 не враховано тієї обставини, що вказана земельна ділянка була поділена ОСОБА_2 на дві окремих земельних ділянки, площею 0,1000 га та площею 0,2000 га, які є окремими об`єктами цивільних прав.
       Слід також зауважити, що у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 збереже свої права на належні йому земельні ділянки, в той час як відновлення втраченого права ОСОБА_2 на земельну ділянку буде залежати від дій ОСОБА_1 , що, враховуючи встановлені обставини справи, призведе до чергового спору між сторонами. Враховуючи фактичне розміщення земельних ділянок по АДРЕСА_1 , та по АДРЕСА_2 , зміна їх конфігурації можлива виключно за погодженням між обома суміжними землевласниками, оскільки коригуванню підлягатимуть обидві земельні ділянки. 
       За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги.
       У зв`язку із залишенням без змін рішення суду першої інстанції відсутні підстави для розподілу судових витрат між сторонами в порядку ст. 141 ЦПК України. 
       Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 16 квітня 2021 року. 

Судді:                                                                Р.С. Гринчук

                                                                       Л.М. Грох

                                                                       А.М. Костенко