Ухвала
14 травня 2021 року
м. Київ
справа № 490/10332/19
провадження № 61-4210ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року   ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до 
   ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
В обґрунтування позову зазначав, що 28 вересня 2012 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, від зазначеного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
23 червня 2019 року за спільні сімейні кошти вони придбали автомобіль марки Fiat модель Punto, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 4 400 євро. У жовтні 2019 року подружні відносини фактично припинилися, тому виникла необхідність поділити спільне майно. Враховуючи те, що автомобіль є неподільною річчю, а також ОСОБА_2 має посвідчення водія і користується автомобілем для роботи, він вважає, що машину має бути передано йому у власність з виплатою відповідачу грошової компенсації в розмірі 1/2 частки ринкової вартості автомобіля.
З урахуванням викладеного,   ОСОБА_2 просив:
поділити спільне майно подружжя, а саме - автомобіль марки Fiat модель Punto реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнавши за ним та   ОСОБА_1 по 1/2 частці автомобіля;
визнати за ним право власності на 1/2 частку спірного автомобіля;
присудити ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 54 112 грн 50 коп., взамін належної ОСОБА_1 1/2 частки автомобіля;
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 також зазначала, що під час шлюбу сторони набули грошові заощадження у розмірі 2 500 євро, що еквівалентно становили 72 500 грн, та 2 700 доларів США, що еквівалентно становили 70 200 грн, зазначені кошти знаходилися у ОСОБА_2 . Оскільки у неї є посвідчення водія, вона використовує автомобіль для пересування з дитиною, вважає за доцільне залишити у повній її власності спірний автомобіль з подальшою виплатою відповідної грошової компенсації відповідачу. 
З огляду на те, що ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина, дитина потребує постійного медичного лікування, проходження курсів реабілітації, регулярних здач аналізів, їй необхідно транспортний засіб з метою комфортного та швидкого пересування з малолітньою хворою дитиною, вважає, що є підстави для відступлення від рівності часток подружжя.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила:
визнати за нею право власності на автомобіль марки Fiat модель Punto та присудити ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/4 частку вартості автомобіля в розмірі 27 056 грн 25 коп.;
стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частку вартості грошових заощаджень в сумі 1 250 євро та 1 350 доларів США, що еквівалентно 71 350 грн.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 
2020 року первісний позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Поділено спільне майно подружжя автомобіль марки Fiat модель Punto, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку вказаного автомобіля, а за ОСОБА_1 право власності 
на 1/4 частку вказаного автомобіля.
Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/4 частку автомобіля марки Fiat модель Punto, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано право власності в цілому на вказаний автомобіль за ОСОБА_1 .
Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/4 частки вартості автомобіля марки Fiat модель Punto, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 27 056 грн 25 коп.
У задоволенні вимог зустрічного позову про стягнення 1/2 частки суми грошових заощаджень у розмірі 1 250 євро та 1 350 доларів США відмовлено.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2020 року у частині вирішення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ транспортного засобу автомобіля марки Fiat модель Punto, реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено.
Поділено спільне майно подружжя - транспортний засіб марки Fiat модель Punto, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнавши за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за кожним право власності на 1/2 частку транспортного засобу.
Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 1/2 частку транспортного засобу марки Fiat модель Punto, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та визнано право власності на цей транспортний засіб за ОСОБА_2 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частку транспортного засобу марки Fiat модель Punto, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 54 112 грн 50 коп., що внесені ОСОБА_2 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2020 року за квитанцією № 29355368 від 09 листопада 2020 року.
У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя -  транспортного засобу марки Fiat модель Punto, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з відступленням від рівності часток подружжя - відмовлено.
Зазначене рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову про стягнення 1/2 частки суми грошових заощаджень та скасування заходів забезпечення позову залишено без змін.
У березні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
 ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року, у якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 270 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. 
Ціна позову у цій справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 250 = 567 500 грн).
Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено. При цьому Верховним Судом взято до уваги розмір заявлених позовних вимог, правовідносини, в яких виник спір між сторонами, та встановлені судами фактичні обставини справи.
Випадків, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України 
суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у справі, ціна позову в якій не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду 
від 16 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                                    С. Ф. Хопта
 
       Є. В. Синельников
 
       В. В. Шипович