Постанова                                              
Іменем України
 
16 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 537/2803/19
провадження № 61-16606св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Фаловської І. М. (суддя-доповідач),
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Приватне акціонерне товариство «Кременчуцький завод дорожніх машин», третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 травня 2020 року у складі судді Зоріної Д. О. та постанову Полтавського апеляційного суду                 від 07 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Бутенко С. Б., Обідіної О. І., Прядкіної О. В., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод дорожніх машин» (далі - ПрАТ «Кредмаш»), третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, про визнання нещасних випадків такими, що пов`язані з виробництвом, визнання актів проведення розслідування нещасних випадків за формою    Н-5 недійсними, зобов?язання скласти акти про нещасні випадки, пов?язані з виробництвом, за формою Н-1 та відшкодування моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що з 1999 року по серпень 2018 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Кредмаш» та займав посаду токаря 4 розряду. 
02 квітня 2018 року під час виконання трудових обов?язків він отримав травму на виробництві, а саме йому придавило фаланг ІІІ пальця лівої кісті обертовим центром станка, внаслідок чого ІІІ-ій палець лівої кісті на рівні діалізу середньої фаланги ампутовано.
Відповідачем створено комісію, яка провела розслідування нещасного випадку та встановила, що травма є побутовою, і склала акт від 24 травня 2018 року про нещасний випадок невиробничого характеру.
Управлінням Держпраці у Полтавській області 24 вересня 2018 року видано припис про проведення додаткового розслідування нещасного випадку.
У результаті проведення додаткового розслідування комісією встановлено, що травмування за вказаних ОСОБА_1 обставин не могло мати місце, у зв?язку з чим складено акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 23 листопада 2018 року.
Акт про нещасний випадок, пов?язаний з виробництвом, за формою Н-1 відповідач не складав, оскільки комісія не встановила за яких обставин позивач отримав травму 02 квітня 2018 року.
Крім того, 04 липня 2018 року з ОСОБА_1 стався нещасний випадок на виробництві, а саме під час виконання трудових обов?язків він перечепився через металеву трубу повітряної магістралі та впав на бетонну підлогу, внаслідок чого отримав травму голови та ліктя правої руки.
20 липня 2018 року комісією, яка створена на підприємстві, складено акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та зроблено висновок, що нещасний випадок стався з потерпілим не при виконанні трудових обов?язків, тому є таким, що не пов?язаний з виробництвом.
Відповідно до припису Управління Держпраці у Полтавській області            від 24 вересня 2018 року комісією проведено повторне розслідування нещасного випадку, що стався 04 липня 2018 року.
18 жовтня 2018 року складено акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та зроблено висновок, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 04 липня 2018 року, не пов?язаний з виробництвом. 
Позивач зазначає, що обставини отримання ним травм, викладені у висновках, не відповідають дійсності; нещасні випадки є такими, що пов?язані з виробництвом, оскільки при отриманні травм він перебував на робочому місці та виконував безпосередньо свої трудові обов?язки.
Ураховуючи вищевказане, ОСОБА_1 просив суд: визнати нещасний випадок, який стався з ним 02 квітня 2018 року під час виконання трудових обов?язків, таким, що пов?язаний з виробництвом, визнати недійсним та скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 23 листопада 2018 року, зобов?язати ПрАТ «Кредмаш» скласти та видати акт про нещасний випадок, пов?язаний з виробництвом, за формою Н-1, який стався 02 квітня 2018 року; визнати нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 04 липня 2018 року під час виконання трудових обов?язків, таким, що пов?язаний з виробництвом, визнати недійсним та скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 18 жовтня 2018 року, зобов?язати ПрАТ «Кредмаш» скласти та видати акт про нещасний випадок, пов?язаний з виробництвом, за формою Н-1 та стягнути моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.       
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 04 липня 2018 року під час виконання трудових обов?язків таким, що пов?язаний з виробництвом.
Визнано недійсним та скасовано акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 , за формою Н 5, затверджений головою правління Генеральним директором ПрАТ «Кредмаш» 18 жовтня 2018 року.
Зобов?язано ПрАТ «Кредмаш» скласти та видати акт про нещасний випадок, пов?язаний з виробництвом, за формою Н-1, що стався з ОСОБА_1 04 липня 2018 року під час виконання ним трудових обов?язків.
Стягнуто з ПрАТ «Кредмаш» на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання нещасного випадку, який стався 02 квітня 2018 року під час виконання трудових обов`язків таким, що пов`язаний з виробництвом, визнання недійсним та скасування акта проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 23 листопада 2018 року, зобов`язання відповідача скласти та видати акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1, який стався 02 квітня 2018 року, відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що під час отримання ОСОБА_1 травми 02 квітня 2018 року останній не перебував на території підприємства, а тому не міг виконувати покладених на нього трудових обов`язків. 
Також в рішенні місцевого суду вказано, шо твердження позивача щодо неправомірних дій його керівництва, які після отримання позивачем травми примусили його написати заяву про надання додаткового вихідного дня, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому складення відповідачем акта за формою Н-5 є правомірним.
Вимоги позивача, що травма, отримана ним 04 липня 2018 року під час виконання трудових обов`язків, пов`язана з виробництвом є обґрунтованими та підтверджуються належними і допустимими доказами. 
Додатковим рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 05 червня 2020 року стягнуто з ПрАТ «Кредмаш» на користь ОСОБА_1 витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу, у розмірі 5 669,50 грн.
Додаткове рішення мотивовано тим, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. 
При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд врахував критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру та стягнув судові витрати на правничу допомогу пропорційно задоволених позовних вимог. 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області           від 29 травня 2020 року залишено без змін. 
Апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами, що отримання ним травми 02 квітня 2018 року відбулося під час його перебування на території підприємства та виконання трудових обов`язків чи завдань роботодавця.
Крім того, апеляційний суд вказав, що 02 квітня 2018 року ОСОБА_1  трудових обов`язків не виконував, оскільки згідно з наказом від 04 квітня 2018 року позивачу надано додатковий день відпочинку зі збереженням середнього заробітку та відповідно до табелю обліку робочого часу              02 квітня 2018 року останній не працював.
Позивачем не доведено неправомірних дій керівництва роботодавця щодо примушування написати заяву про надання додаткового дня відпочинку після отриманої 02 квітня 2018 року травми.
Додатковою постановою Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 3 457,80 грн. 
Додаткова постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі. Оскільки справу розглянуто, то з заявника на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги. 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
У касаційній скарзі, поданій 09 листопада 2020 року, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо нещасного випадку, який стався 02 квітня 2018 року, і ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення таких позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог щодо нещасного випадку, який стався 04 липня 2018 року, в апеляційному порядку не переглядалося, тому відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України не є предметом касаційного перегляду в цій частині.
У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судових рішень.
Також у касаційній скарзі заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме зазначає, що суди не дослідили зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій при вирішенні спору не застосували висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 367/5673/15-ц, в якій вказано, що обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, зокрема, перебування на робочому місці, на території підприємства, пересування потерпілого по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення. 
Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що суди попередніх інстанцій дослідили не всі зібрані по справі докази, не всі показання свідків були взяті до уваги, а також надали перевагу одним доказам над іншими, а тому дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в оскаржуваній частині.
У січні 2021 року ПрАТ «Кредмаш» надіслав на адресу Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.
Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 02 квітня 2018 року не отримував завдання на робочу зміну, написав за своєї ініціативи та за погодженням начальника цеху ОСОБА_2 заяву про надання йому додаткового дня відпочинку як донору крові, а тому позивач не вважається таким, що приступив в цей день до виконання трудових обов`язків.
Також відповідач вказує, що з урахуванням того, що 02 квітня 2018 року позивач не звертався за медичною допомогою до амбулаторії ПрАТ «Кредмаш», в листку непрацездатності про перебування            ОСОБА_1 на лікарняному з 03 квітня 2018 року по 27 квітня 2018 року наявна відмітка про невиробничий характер травми, та з урахуванням інших доказів по справі, суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову в оскаржуваній частині.
Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу.
У травні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що з 1999 року по серпень 2018 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Кредмаш» та займав посаду токаря 4 розряду.
02 квітня 2018 року ОСОБА_1 під час виконання трудових обов`язків отримав травму у вигляді травматичної ампутації ІІІ-го пальця лівої кисті на рівні діафизу середньої фаланги, внаслідок якої з 03 квітня 2018 року по       27 квітня 2018 року перебував на амбулаторному лікуванні у Консультаційно-діагностичному центрі комунального некомерційного медичного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» (далі - КДЦ КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька»).
Наказом ПрАТ «Кредмаш» від 04 квітня 2018 року № 76/ВК ОСОБА_1 02 квітня 2018 року надано додатковий день відпочинку зі збереженням середнього заробітку згідно зі статтею 9 Закону України «Про донорство крові та її компоненти».
На виконання вимог пунктів 11, 12 постанови Кабінету Міністрів України     від 22 березня 2001 року № 270 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру» відповідачем було утворено комісію, якою проведено розслідування даного нещасного випадку та встановлено, що травма, отримана позивачем 02 квітня 2018 року, є побутовою.
За скаргою ОСОБА_1 . Управлінням Держпраці у Полтавській області 24 вересня 2018 року видано припис щодо проведення додаткового розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 02 квітня 2018 року.
Наказом ПрАТ «Кредмаш» № 521 від 01 жовтня 2018 року створена комісія    з проведення розслідування зазначеного нещасного випадку, яка в акті про проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5                       від 23 листопада 2018 року, зробила висновок, що травмування       ОСОБА_1 на виробництві 02 квітня 2018 року не могло мати місце за вказаних ним обставин, оскільки: наявні розбіжності у факті відтворення обставин виконання робіт; відсутні скарги позивача на травму до залишення останнім території підприємства та будь-які візуальні ознаки травмування під час знаходження позивача в цеху; позивач не звертався із травмою до медичного працівника підприємства та керівництва цеху; особисто написав заяву від 02 квітня 2018 року близько 16 год. 00 хв. на додатковий вихідний день у зв`язку із здачею донорської крові; відсутні свідки зазначеної події; до травматичного пункту КДЦ КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» 02 квітня 2018 року та до лікаря-травматолога 03 квітня 2018 року позивач звернувся з побутовою травмою.
Відповідно до листка непрацездатності № 795874 ОСОБА_1 проходив амбулаторне лікування з 03 квітня 2018 року по 27 квітня 2018 року у поліклінічному закладі КДЦ КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», де причиною непрацездатності зазначено невиробничу травму.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.
Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання нещасного випадку, який стався з ним 02 квітня 2018 року під час виконання трудових обов?язків, таким, що пов?язаний з виробництвом, визнання недійсним та скасування акта проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 23 листопада 2018 року, зобов?язання ПрАТ «Кредмаш» скласти та видати акт про нещасний випадок, пов?язаний з виробництвом, за формою Н-1, не відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 3, частиною четвертою статті 43 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи громадянина захищаються судом.
Частинами першою, третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Згідно з частиною другою статті 153 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 171 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.
Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, було визначено Порядком проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 № 1232 (далі - Порядок), який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно із пунктом 7 Порядку розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше.
Відповідно до пункту 14 Порядку комісія зобов`язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення, зокрема, обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, а також вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); скласти у п`яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження. У разі, коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов`язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5.
Пунктом 15 Порядку передбачено, що обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, серед іншого, виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до його трудових (посадових) обов`язків, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця.
Пунктом 16 зазначеного Порядку передбачено перелік обставин, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом.
Виходячи з аналізу пунктів 14-16 Порядку з`ясування обставин і причин нещасного випадку, обстеження місця настання нещасного випадку, одержання письмових пояснень потерпілого та свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, складання акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1, належить до компетенції комісії по розслідуванню нещасного випадку.
У разі незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин та причин нещасного випадку керівник Держнаглядохоронпраці або його територіального органу має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування такого випадку спеціальною комісією в іншому складі і за результатами її роботи скасувати висновки попередньої спеціальної комісії.
Пунктом 54 Порядку передбачено, що рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено лише у судовому порядку.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, визначальними аспектами для вирішення даного спору є з`ясування місця, часу та обставин настання нещасного випадку.
Звертаючись до суду з позовом про визнання нещасного випадку, який стався 02 квітня 2018 року, таким, що пов?язаний з виробництвом, визнання недійсним та скасування акта проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 23 листопада 2018 року, зобов?язання ПрАТ «Кредмаш» скласти та видати акт про нещасний випадок, пов?язаний з виробництвом, за формою Н-1, ОСОБА_1 вказував, що 02 квітня    2018 року він перебував на роботі та виконував трудові обов`язки щодо виконання змінного завдання, а саме обробки деталі ПЗП1-008. Закінчивши обробку деталі позивач зупинив станок та здійснив розчеплення деталі з обертовим центром. Проте під час дістання деталі йому придавило фалангу ІІІ пальця лівої кісті обертовим центром.
Вирішуючи спір та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що під час отримання травми 02 квітня 2018 року ОСОБА_1 не перебував на території підприємства та як наслідок не виконував покладені на нього трудові обов`язки. Крім того, ним власноручно написано заяву про надання додаткового оплачуваного дня відпочинку 02 квітня 2018 року згідно зі статтею 9 Закону України «Про донорство крові та її компоненти», що не заперечується самим потерпілим, наказ про надання відпустки від 04 квітня 2018 року № 76/ВК позивач не оскаржував.
Проте згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про донорство крові та її компоненти», чинного на час виникнення спірних правовідносин, донорство крові та її компонентів - добровільний акт волевиявлення людини, що полягає у даванні крові або її компонентів для подальшого безпосереднього використання їх для лікування, виготовлення відповідних лікарських препаратів або використання у наукових дослідженнях.
Враховуючи важливість донорства, держава надає додаткові пільги донорам.
Підставою для надання таких пільг є відповідні довідки, видані донору за місцем медичного обстеження чи давання крові та її компонентів.
Зазначаючи, що ОСОБА_1 02 квітня 2018 року надано додатковий оплачуваний день відпочинку, у зв`язку з чим в цей день він не виконував покладені на нього трудові обов`язки, тому травма, отримана ним, не пов`язана з виробництвом, суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що в матеріалах справи відсутня довідка № 257 від 18 січня 2018 року, яка дає підстави надати донору таку пільгу як додатковий день відпочинку, не перевірив чи повідомлявся відповідач про намір ОСОБА_1 здати кров та який день він визначив додатковим днем відпочинку, чи такий день саме 02 квітня 2018 року.
Спростовуючи обставини справи, зазначені відповідачем у відзиві, та встановлені судом першої інстанції на підставі доказів наданих відповідачем, позивач зазначав, що 02 квітня 2018 року він перебував на роботі. Близько 15 год. 25 хв. з ним стався нещасний випадок на виробництві, близько 16 год. 00 хв. він написав заяву про надання додаткового вихідного дня та о 16 год. 30 хв. - звернувся до травматологічного пункту КДЦ КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», лікарем якого видано довідку № 2384 від 02 квітня        2018 року із зазначенням, що травма є виробничою. 
Однак, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, про те, що надана позивачем довідка травматичного пункту        КДЦ КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» від 02 квітня 2018 року, в якій зазначено, що травма пов`язана з виробництвом, не є належним доказом, оскільки зміст її спростовується відповіддю адміністрації КДЦ КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» від 23 жовтня 2018 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 звертався в травматичний пункт у зв`язку з побутовою травмою.
Проте, суд не звернув увагу, що зазначена довідка є первинною медичною документацією, яка була видана саме 02 квітня 2018 року, тобто в день нещасного випадку, в матеріалах справи (а. с. 17, т. 1) наявна копія цієї довідки на якій поставлена печатка та вона підписана черговим лікарем, проте суд не дослідив оригінал цієї довідки, не з`ясував яким лікарем вона видана, чи перебуває цей лікар у трудових відносинах з КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», оскільки в довідці лікарні             від 23 жовтня 2018 року (а. с. 82, т. 1) не зазначено, що такий лікар не працює в медичній установі, а також, що довідка є недійсною, не з`ясовано чи встановлювалися обставини вчинення посадовою особою (лікарем, який зазначений в довідці) неправомірних дій щодо видачі такої довідки та вказівки в ній про травму виробничого характеру.
З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання нещасного випадку, який стався 02 квітня 2018 року, таким, що пов?язаний з виробництвом, визнання недійсним та скасування акта проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 23 листопада           2018 року, зобов?язання ПрАТ «Кредмаш» скласти та видати акт про нещасний випадок, пов?язаний з виробництвом, за формою Н-1, є передчасними.
Таким чином суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу, не врахував вищевказаних обставин та вимог процесуального законодавства, належним чином не перевірив доводів сторін, що призвело до неправильного вирішення справи.
Суд касаційної інстанції у силу своїх процесуальних повноважень не може встановлювати обставин справи, давати оцінку чи переоцінку наданим учасниками справи доказам, а тому не може ухвалити власне рішення, відтак, прохання касаційної скарги про ухвалення нового рішення не може бути задоволено.
За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у           статтях 76-78, 81, 83-84, 228, 229, 235, 243, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів. 
Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.
Враховуючи вищенаведені норми права та встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови апеляційного суду та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Отже, постанова суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання нещасного випадку, який стався з ним    02 квітня 2018 року під час виконання трудових обов?язків, таким, що пов?язаний з виробництвом, визнання недійсним та скасування акта проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5                            від 23 листопада 2018 року, зобов?язання ПрАТ «Кредмаш» скласти та видати акт про нещасний випадок, пов?язаний з виробництвом, за формою Н-1 підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 411 ЦПК України.

Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, касаційний суд не здійснює розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Полтавського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання нещасного випадку, який стався 02 квітня 2018 року під час виконання трудових обов?язків, таким, що пов?язаний з виробництвом, визнання недійсним та скасування акта проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 23 листопада 2018 року, зобов?язання скласти та видати акт про нещасний випадок, пов?язаний з виробництвом, за формою Н-1 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    І. М. Фаловська
Судді                                                                                                В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
С. Ю. Мартєв
В. А. Стрільчук