ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1005/21 Справа № 202/12397/14-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Зосименко С.Г. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
при секретарі - Кравченко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2017 року 
у цивільній справі за позовом Асоціації ОСББ «Олімпік-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року Асоціація «Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «ОЛІМПІК-2» (далі – ОСББ «Олімпік-2»; ОСББ) звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 був власником квартири АДРЕСА_1 , проте у період із 01 лютого 2012 року до березня 2013 року ухилявся від оплати послуг за утримання і ремонт приміщень та іншого майна, що перебуває у власності співвласників житлового комплексу «Олімпік-2». Станом на 01 квітня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 7 405,37 грн, яку ОСББ просило стягнути з відповідача.
Заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 липня 2017 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «ОЛІМПІК-2» заборгованість у розмірі 7 405,37 грн. Вирішено питання про судові витрати.
Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання зі сплати вартості послуг за утримання та ремонт приміщень, що є підставою для стягнення з нього боргу на користь позивача. 
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи. Рішення суду необґрунтоване, надані позивачем докази є неналежними. Зазначає про порушення позивачем норм Закону України «Про ОСББ» та неправомірність тарифів на послуги. 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2017 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 16 вересня 2020 року скасовано постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.
       Судом встановлено, що багатоповерховий житловий комплекс «Олімпік-2» складається з будинків АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 . 
       10 вересня 2010 року вищевказані будинки були передані з балансу ТОВ «Будівельна компанія «Дніпроцентробуд» на баланс Асоціації ОСББ «Олімпік-2». Асоціація ОСББ «Олімпік-2» є управителем неподільного та загального майна багатоповерхового житлового комплексу «Олімпік-2». 
       Загальними зборами членів ОСББ «Олімпік-2» прийнято рішення про делегування повноважень по управлінню неподільним та загальним майном житлового комплексу в тому числі будинку АДРЕСА_4 Асоціації ОСББ «Олімпік-2».
       Рішенням загальних зборів АОСББ «Олімпік-2» від 30 січня 2011 року встановлено мінімальний необхідний обсяг витрат, який забезпечує належну експлуатацію житлового комплексу «Олімпік-2» та порядок здійснення компенсації витрат по утриманню спільного майна, відповідно до якого співвласники житлового комплексу зобов`язані здійснювати відповідні платежі на рахунок АОСББ «Олімпік-2» до 01 числа місяця наступного за звітним. 
        ОСОБА_1 був власником квартири АДРЕСА_1 з 02 січня 2007 року по березень 2013 року.
       24 лютого 2012 року між АОСББ «Олімпік-2» та ОСОБА_1 було укладено договір відносин власників житлових і нежитлових приміщені та управителя № 0000195, відповідно до п 4.2.5. якого власник приміщення зобов`язується у встановлені терміни сплачувати належні платежі.
       З 01 лютого 2012 року відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював належні платежі. 
Станом на березень 2013 року заборгованість відповідача склала 7405,37 грн., яка складається з: 5277,84 грн. – компенсація видатків на утримання і ремонт приміщень та іншого майна, що перебуває у спільній власності співвласників житлового комплексу «Олімпік –2», 2,24 грн. – вартість послуг з електроенергії котелень, 874,65 грн. – постачання природного газу, 1250,64 грн. – надання послуг охорони.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача, з огляду на наступне.
       Відповідно до ст. 19 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власністю співвласників багатоквартирного будинку є неподільне та загальне майно.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частина допоміжних приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватися згідно з їх призначенням на умовах, визначених у статуті об`єднання (кладові, гаражі, в тому числі підземні, майстерні тощо) – є загальним майном. Неподільна частина житлового комплексу яка складається частини допоміжних приміщень конструктивних елементів будинку (частини споруди, які забезпечують їх цілісність та необхідні технічні умови функціонування (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші, конструкції даху, покрівля, вїздна група тощо)), технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку – є неподільним майном.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник будинку зобов`язаний виконувати вимоги статуту об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті в межах їхніх повноважень, забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведені їх ремонту, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка в загальному обсязі обов`язкових платежів на утримання і ремонт неподільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
Відповідно до частин 3. 4 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» видатки на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та договором про їх використання.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього закону обов`язок споживача оплачувати житлово–комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до пунктів 1-3 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель має право: здійснювати управління будинком, спорудою, житловим комплексом будинків і споруд та забезпечувати їх належну експлуатацію; укладати договори з виробниками виконавцями, споживачами в порядку, встановленому законом; контролювати виконання договорів та надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.
За статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Встановивши, що у ОСОБА_1 , як власника квартири на вказаний період часу виникло зобов`язання по компенсації позивачу видатків на утримання і ремонт приміщень та іншого майна, що перебуває у спільній власності співвласників житлового комплексу “Олімпік-2”, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги та ухвалив рішення, що відповідає вимогам законності.
       Доводи апеляційної скарги про порушення позивачем норм Закону України «Про ОСББ» та неправомірність тарифів на послуги, підлягають відхиленню, оскільки правомірність тарифів на послуги були предметом розгляду у справі №1175/1646/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Асоціації “ОСББ “Олімпік-2” про визнання недійсними протоколу установчих зборів, статуту та визнання недійсними тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкових територій визнання недійсним договору № 0000195 від 24 лютого 2012 року, та рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2015 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у даній справі (т.3 а.с.170-172).
       Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2015 року було залишено без змін (т.3 а.с.174-183).
       Колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений при розгляді справи в суді першої інстанції, однак такі порушення процесуального права, не є підставою для скасування по суті правильного рішення суду.
       З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що розглядаючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
       Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
       Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2017 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова