Справа № 750/1574/21 	Головуючий у 1 інстанції Кузнєцова О. О. 	
Провадження № 33/4823/158/21 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП.    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд  - суддя Антипець В. М., 
з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності,     ОСОБА_1 .

Розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2021 року, 

                                    В С Т А Н О В И В  :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Макіївка Донецької області, громадянин України, з вищою освітою, пенсіонер, одружений, житель АДРЕСА_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200  гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий  з ОСОБА_1 судовий збір у  сумі  454 грн.

Як установив суд, 12 лютого 2021 року о 22 годині 21 хвилину в               м. Чернігові на  вул. Шевченка, 46, був зупинений  ОСОБА_1 , який  керував транспортним засобом Хюндай Соната, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: характерний запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, нестійка хода. На порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі   ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, мотивуючи  тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, що призвело до постановлення рішення, висновки якого  не відповідають  фактичним обставинам та не ґрунтуються на доказах, які  доводять факт вчинення ним інкримінованого порушення. 
Аргументує тим, що наявні у справі відео файли, на які суд послався як на доказ того що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, не свідчать про ступінь його сп`яніння, що може виходити за межі допустимих показників, передбачених Правилами дорожнього руху. 
Крім того, його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння стосувалась проходження огляду на місці зупинки, аж  ніяк не в медичному закладі. Категорично заперечує,  що йому було запропоноване проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Під час спілкування поліцейськими було висловлено вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, яка ним сприймалась як пропозиція огляду на місці зупинки, але ніяк не в медичній установі.
Відсутність такої пропозиції підтверджується і відсутністю у матеріалах справи направлення його на огляд в  медичний заклад, що передбачено Інструкцією.
Вважає, що працівниками поліції безпідставно до нього  застосували фізичну силу, а після того як на нього вдягли кайданки, то мови про огляд на стан сп`яніння,  вже не йшлося. Його поведінка та деякі висловлювання в бік поліцейських були лише виявом обурення з приводу їх незаконних дій,  що не підтверджує його винуватості  у вчиненні правопорушення.
Показання свідків,  рапорт поліцейського ніяким чином  не підтверджують факт вживання ним алкоголю більше, ніж це допускається Правилами дорожнього руху та Інструкцією, а також його відмову від проходження огляду в медичному закладі.

Під час апеляційного розгляду  ОСОБА_1 підтримав  доводи апеляційної скарги, вказав на відсутність доказів його винуватості та того, що він відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі. 

Свідок ОСОБА_2   підтвердила, що вони з чоловіком поверталися з весілля, їх наздогнала поліція і повідомила, що їм на 102 зателефонував працівник готелю  та повідомив, що на автомобілі поїхав нетверезий чоловік.
Чоловік з урахуванням свого характеру відповів у характерному йому стилі. Свідків відмови від проходження огляду звідкілясь привезли. Автомобіль евакуатор не забрав, працівники поліції надали телефон тверезого водія, яким дивним чином виявився  організатор феєрверків, який був на весіллі і за 300 метрів до дому взяв оплату 500 грн.

Заслухавши особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, свідка,  вивчивши матеріали справи, переглянувши відеозапис та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Пункт 2.5 Правил  дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил,  у даному випадку, утворює склад  правопорушення, передбаченого   ч. 1 ст. 130  КУпАП.
Виконання вимоги названого  пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність. 
З   протоколу  про  адміністративне   правопорушення   від 12 лютого 2021 року  убачається, що   ОСОБА_1    12 лютого   2021   року о 22 год. 21 хв. в   м. Чернігові по вул. Шевченка, 46 керував автомобілем Хюндай Соната, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, нестійка хода.  Від проходження огляду у встановленому законом   порядку, як на місці за допомогою приладу Драгер, так і у лікаря нарколога ЧОПНЛ, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.  (а.с. 5)
Факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вказували на те, що в їх присутності водій відмовився  від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я, виражався нецензурною лайкою, відмовився від дачі пояснень, підписів у матеріалах та від отримання копії протоколу (а. с. 8, 9). 
Акт огляду  ОСОБА_1 , який був складений у присутності двох свідків, підтверджує, що водій мав ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим вимога поліцейських у проходженні огляду на стан сп`яніння була законною та обов`язковою до  виконання водієм (а.с. 7).
На виконання вимог Інструкції інспектором поліції було оформлено направлення для водія ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я, яке додане до  матеріалів справи, що спростовує твердження апелянта про невиконання поліцейськими вимог закону.
З переглянутого відеозапису убачається, що автомобіль під керування ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Шевченка в м. Чернігові, не реагував на світлові та звукові сигнали двох патрульних автомобілів, після того як автомобіль зупинився, водій ОСОБА_1   не заглушив двигун,  і автомобіль продовжував рух, через що поліцейські були змушені самостійно витягти ключа  із замка запалення. 
Після зупинки, поліцейські повідомили, що отримали інформацію про те, що водій даного транспортного засобу може перебувати у стані алкогольного сп`яніння, через що і зупинили автомобіль.
Водій  ОСОБА_1 надав поліцейським документи, вийшов з автомобіля, і підтвердив, що дійсно вживав алкогольні напої, але не багато, а також на роз`яснення поліцейських про те, які саме він має ознаки алкогольного сп`яніння, повідомив, що знає, що у нього такі ознаки наявні.
У подальшому поведінка ОСОБА_1 змінилася, він вихопив документи, сів в салон автомобіля та у присутності свідків на неодноразові пропозиції поліцейського категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Потім став хапати поліцейських за бодікамери, а на попередження про застосування спецзасобів та фізичної сили, не реагував. На повідомлення поліцейського про відсторонення від керування автомобілем, несподівано напав на поліцейського, у зв`язку з чим до нього було застосовано фізичну силу та вдягнуті кайданки.
Після цього ОСОБА_1 не заспокоївся, став кричати, не слухав  пояснень, не реагував на вмовляння  своєї дружини, висловлювався нецензурною лайкою в бік поліцейських, погрожував їм. Одночасно  неодноразово погоджувався з тим, що дійсно був у нетверезому стані, але ж нормально їхав. Поведінка ОСОБА_1 постійно змінювалась, то він кричав, то сміявся, потім знову починав нецензурно висловлюватись, але не змінювалося  лише одне, він нікого не слухав, не давав поліцейським нічого йому пояснити або щось запитати.
Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на невизначення його ступеня сп`яніння, не виключають складу правопорушення передбаченого   ч. 1 ст. 130  КУпАП. Кількість проміле  у водія у даній справі не має ніякого значення.
Для порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, достатньо ознак алкогольного сп`яніння у водія і  його відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку. 
Згідно з п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,  огляд водія на стан сп`яніння може бути проведений поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ,  або  лікарем закладу охорони здоров`я.
Таким чином, законодавець визначив два варіанти для проведення огляду водія, які не є взаємопов`язаними між собою, тому проведення огляду у закладі охорони здоров`я без проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, або навпаки, не є порушенням порядку. 
Не має значення від якого огляду на стан сп`яніння відмовився водій  ОСОБА_1 , на місці зупинки автомобіля чи в закладі охорони здоров`я, тому що він нікого не слухав  і не збирався виконувати вимоги поліцейських, а примусове обстеження водіїв на стан алкогольного сп`яніння, у справах про адміністративні правопорушення, не передбачене.
Разом з тим, законодавець прирівняв відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння з відмовою водія, який має ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння.
Отже, висновки суду про винуватість водія  ОСОБА_1 у невиконанні вимог  пункту 2.5 Правил дорожнього руху, ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні обставин справи та є цілком обґрунтованими. Стягнення накладене в межах санкції статті, яка є безальтернативноюі передбачає лише один вид стягнення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст.  245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.  

Суддя	В. М. Антипець