КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 761/39946/20
№ апеляційного провадження: 33/824/1689/2021 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
07 травня 2021 року                                                                                         м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва 09 лютого 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
У С Т А Н О В И Л А :
Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. 
 
Не погодившись з вказаною постановою, 01 березня 2021 року ОСОБА_1 направив до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.
 
В обґрунтування вимог зазначав, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів керування скаржником транспортним засобом.
 
Вказано, що з поліцейським не було роз`яснено права та обов`язки водія чим порушено ст. 28 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.11.2015 року № 1395, та зареєстрованої Міністерством юстиції України від 10.11.2015 року за №1408/27853.
 
Крім того, зазначено, що районним судом неправомірно не визнано поважною причину не прибування в судове засідання ОСОБА_1 , оскільки останній перебував на стаціонарному лікуванні.
 
Також скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва 09 лютого 2021 року, мотивуючи тим, що строк на апеляційне оскарження пропущено з об`єктивних причин, оскільки перебував на стаціонарному лікуванні до 16 лютого 2021 року. З матеріалами справи та постановою ознайомився лише 18 лютого 2021 року.
 
З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва 09 лютого 2021 року як такий, що пропущений з поважних причин.
 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
         
Під час апеляційного розгляду суд заслухав скажника, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її з наведених в ній підстав.
 
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.
 
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
 
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
 
Зокрема, вина   ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 046789 від 27 листопада 2020 року, який ним підписаний без будь-яких зауважень;  актом огляду на стан сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів в та результатом приладу «Драгер» - 1,95%.  
 
Адміністративне стягнення   ОСОБА_1  призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини.
 
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , посилаючись на те, що матеріалами справи не доведено керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, він раніше не притягався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, своїми діями не нашкодив іншим особам, просив звільнити його від адміністративної відповідальності відповідно до ст. 21 КУпАП.
 
 Відповідно до  відеозапису з боді-камери  поліцейського  убачається, що ОСОБА_1 на повідомлення працівника поліції про прибуття його на виклик по факту ДТП, пояснив, що з його вини з допомогою керованого ним автомобіля було пошкоджено інший транспортний засіб, з водієм якого він розрахувався у добровільному порядку, сплативши 2 000 грн, що виключило необхідність складання матеріалів ДТП, а також визнав факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, добровільно пройшовши тест на міст алкоголю в крові.
 
 При цьому, у своїх поясненнях порушник вживання алкоголю пояснив наслідком сімейних побутових проблем.
 
 На момент складання протоколу не вказував вживання спиртного під час спілкування зі знайомими та те, що чекав особу, яка повинна було відвезти його авто.
 
Окрім цього, відповідно даних, які містяться на записі, правопорушник після  пошкодження іншого автомобіля в процесі руху, зупинив керований ним транспортний засіб й вирішував питання відшкодування збитків у добровільному порядку.
 
За таких обставин, є неспроможними доводи апеляційної скарги про незаконність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
 
Вимоги апеляційної скарги щодо закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не можуть бути задоволені зважаючи на наступне.
 
Доводи апеляційної скарги щодо неналежного оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, які оформлені з порушенням вимог закону, не спростовує самого факту вчинення   ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, бо його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема,  протоколом про адміністративне правопорушення, та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Разом з тим, на думку апеляційного суду, характер правопорушення, передбаченого    ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його підвищена суспільна небезпечність, унеможливлює застосування до особи, яка його вчинила, звільнення від адміністративної відповідальності із застосуванням заходів громадського впливу. Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАПбезальтернативно у виді основного стягнення установлює штраф у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Отже, таке стягнення свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності діяння, а тому законодавець установив, що виховання особи, яка вчинила таке правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, неможливе в інший спосіб, незалежно від наявності чи відсутності встановлених ст.ст. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.   
 
Отже, враховуючи вищенаведене, апеляційний  суд  приходить до висновку, що вина ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, а в його діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення, а тому апеляційну скаргу  ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а  постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021  - без змін.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, - 
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.
 
Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року,  якою ОСОБА_1   притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.                           

Суддя                                                                                                                   Т.А. Слюсар