ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/9714/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
          за участю секретаря судового засіданні Волкової К.В.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року (суддя Садовий І.В.) у справі №280/9714/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                               в с т а н о в и В :
      
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним рішення відповідача, що викладене в листі від 14.12.2020 №0800-0605-8/67451 про відмову у вжитті заходів з метою повернення позивачу помилково (надмірно) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за придбання нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу, що становить 10265 грн.;
- зобов`язати відповідача    сформувати та видати позивачу подання про повернення останньому суми помилково (надмірно) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 10265 грн., згідно квитанції ПАТ “Банк Восток” №СВ04158047/1 від 11.11.2020.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 11.11.2020 ним придбано квартиру на підставі договору купівлі-продажу квартири. При укладенні договору позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% вартості від придбаної квартири, а саме в розмірі 10265 грн., що підтверджується квитанцією №СВ04158047/1 від 11.11.2020. Позивач придбавав житло вперше, а тому вважав, що відповідно до норм Закону України “Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування” сплатив такий збір безпідставно. На заяву про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 10265грн., позивачем отримано відмову з посиланням на те, що позивач мав надати нотаріусу перелік документів, на підставі яких його було б звільнено від такої оплати. Таку відмову позивач розцінив безпідставною та зазначав, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України, як уповноваженого суб`єкта владних повноважень, зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. З цих підстав просив позов задовольнити.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
За наслідками розгляду справи, з посиланням на положення Закону №400/97-ВР, положення Порядку №1740, яким врегульовано питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Оскільки, у спірному випадку судом встановлено те, що позивач набув право власності на житло не вперше, що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно про наявність у позивача, зокрема, права власності на ј частку квартири, суд першої інстанції вказав на відсутність підстав для звільнення позивача від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при придбання ним квартири у 2020 році.
Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач, зокрема, посилається на те, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, з огляду на набуте раніш ним право на житло, не узгоджуються з положеннями чинного законодавства, яким визначено підстави для звільнення особи від такого збору. Позивач вказує на те, що право власності на ј частку квартири ним було набуто в процесі безоплатної приватизації, при цьому, ним не повністю було використано житлові чеки, що підтверджується відповідними доказами. З цих підстав позивачем зроблено висновок про те, що оскільки особа має залишок житлових чеків, то вона вважається такою, що не повністю реалізувала своє право на приватизацію житла, а отже на таку особу поширюються пільги щодо сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при купівлі житла.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 11.11.2020 між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22-25).
Договір купівлі-продажу від 11.11.2020 посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кушніренко О.Г. та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 3596.
Відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу квартири ціна квартири встановлена в розмірі 1026402 грн.
Так, позивачем під час укладання договору сплачено 10265 грн. збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (1% її вартості), що підтверджується квитанцією від 11.11.2020 № СВ04158047/1 (а.с.26).
В грудні 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна (а.с.32-34).
Листом №0800-0605-8/67451 від 14.12.2020 позивачу надано відповідь, в якій зазначено, що за нормами Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі – Порядок №1740), зі змінами внесеними Постановою №866, нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у Порядку №1740 інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Оскільки на момент посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна приватному нотаріусу не надано відповідний пакет підтверджуючих документів, підстави у органів Пенсійного фонду України для повернення збору відсутні (а.с.12).
Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Так, порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України “Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі – Закон № 400/97-ВР).
Відповідно до п. 9 ст. 1 даного Закону, платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 2 цього ж Закону передбачено, що об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених п. 9 ст.1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.
У свою чергу, питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом № 400/97-ВР врегульовані у Порядку №1740.
Згідно з п. 15-1 Порядку №   1740, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Відповідно до п. 15-2 Порядку № 1740 (в редакції Постанови №866) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:
б) право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду”;
в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);
г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
З огляду на положення вказаним норм права, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією позивача про те, що Порядком №1740 визначено три окремі підстави для звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
У спірному випадку встановлено та не заперечувалось позивачем те, що підстави для звільнення від сплати збору, які визначені п.б), г) п. 15-2 Порядку № 1740, на позивача не розповсюджуються, оскільки ним набуто право на житло не в результаті його приватизації та він не перебував у черзі на одержання житла як особа, яка потребує поліпшення житлових умов.
В той же час, позивач вважає, що він повинен бути звільнений від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з придбанням у власність квартири у 2020 році, на підставі положень п.в) п. 15-2 Порядку № 1740.
Надаючи правову оцінку такій позиції позивача, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
За умовами п.в) п. 15-2 Порядку № 1740 особа звільняється від сплати збору у випадку, якщо вона по-перше, придбаває житло вперше, при цьому, до придбання вперше не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя). По-друге, така інформація підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації.
Встановлені обставини справи, які не заперечуються позивачем, свідчать про те, що до придбання квартири у 2020 році, останній вже набував право власності на житло, а саме згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно він має право на 1/4  частки власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яке набуто 04.02.1998 згідно Свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло з її приватизації (а.с.27).
Таким чином, оскільки позивач до придбання квартири у 2020 році набув право власності на житло, то він не був звільнений від сплати збору з операції купівлі-продажу квартири.
Аргументи позивача про те, що право власності на ј частку квартири ним було набуто в процесі безоплатної приватизації, при цьому, ним не повністю було використано житлові чеки, а отже він вважається таким, що не повністю реалізував своє право на приватизацію житла, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки таких підстав для звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування ані Закон №400/97-ВР, ані положення Порядку №1740 не містять.
За змістом п.в) п. 15-2 Порядку № 1740 інформація про те, що особа раніш не набувала права власності на житло, зокрема, підтверджується даними про невикористання житлових чеків, а не даними про невикористані житлові чеки в процесі приватизації.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення позивача від сплати збору з операції купівлі-продажу квартири, яка мала місце 11.11.2020.
При цьому, помилка суду першої інстанції щодо визначення розміру частки права власності позивача на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , не впливає на правильність вирішення цієї справи з урахуванням встановлених обставин справи, що свідчать про наявність у позивача права власності на ј частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі №280/9714/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частині проголошено 01.06.2021
          Повне судове рішення складено 02.06.2021
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк