Справа № 755/18912/20                                                  Головуючий 1 інстанція- Арапіна Н.Є.
Проваження № 22-ц/824/5700/2021                                Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 
П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
20 травня 2021 року                                                                                      м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            головуючого  судді               Савченка С.І.,
            суддів                                     Верланова С.М., Мережко М.В.,
за участю секретаря              Малашевського О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 11 лютого 2021 року про залишення заяви без розгляду у справі за заявоюОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування,-
 
в с т а н о в и в:
 
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою про визнання факту недостовірності інформації та її спростування, яку мотивував тим, що в період із березня по грудень 2019 року на ряді веб-сайтів у мережі Інтернет були поширені у відношенні нього статті, які харектеризують його особу та діяльність з негативної сторони. Вважає, що у наведених у стяттях про нього поширена недостовірна інформація, яка порушує його права на повагу до честі, гідності та ділової репутації. З огляду на неможливість ідентифікувати власників веб-сайтів, на яких були поширені статті в мережі Інтернет, заява подається в порядку окремого провадження. Просив визнати факт недостовірності інформації, поширеної на відповідних веб-сайтах та спростувати її.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 11 лютого 2021 року заява залишена без розгляду.
Не погоджуючись із ухвалою, заявник  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права. Скарга мотивована хибністю висновків суду про необхідність заявлення позову. Суд не врахував тих обставин, що власників веб-сайтів, на яких були поширені статті в мережі Інтернет з недостовірною інформацією у відношенні нього, встановити неможливо, а тому заява подана в порядку окремого провадження згідно ч.4 ст.277 ЦК України.
В суді апеляційної інстанції представник заявника ОСОБА_1 адвокат Поддимай А.Б. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати ухвалу судді Дніпровського районного суд м.Києва як незаконну. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на
                                                                        -  2  -
засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Зазначеним вимогам оскаржувана судова ухвала не відповідає.
Залишаючи заяву без розгляду, судпершої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що у вимозі, з якою заявник звернувся до суду про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування, є наявний спір про право, що у свою чергу є підставою для залишення заяви без розгляду відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України. 
При цьому, суд виходив з того, що зазначені заявником обставини дають обгрунтовані підстави вважати, що вимога заявника зводиться не тільки до встановлення факту, але і свідчить про право на захист честі, гідності, ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію.
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.
Відповідно до положень ст.315 ЦПК України судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч.1). 
Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (ч.4 ст.277 ЦК).
Відповідно до роз`яснень п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», де зазнчено, що відповідно до абз.3 ч.4 ст.277 ЦК судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК України. У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов`язані з її спростуванням. Встановлення такого факту можливо лише у тому разі, коли особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома. Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження особа, яка поширила інформацію, щодо якої виник спір, стане відома, то відповідно до положень ч.6 ст.235 ЦПК України суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Отже, закон передбачає розгляд заяви про визнання факту недостовірності інформації 
                                                                        -  3  -
та її спростування не лише в позовному провадженні, а й в порядку окремого провадження у випадку, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома.
І лише коли така особа стане відома у суду з`являються підстави для висновків про наявність спору про право і залишення заяви без розгляду.
Суд наведеного не врахував і постановив помилкову ухвалу про залишення без розгляду при цьому будь-які відомості про особу, яка поширила інформацію у відношенні заявника у справі відстуні.
Відповідно до ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З викладених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає до скасування у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 11 лютого 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий   

Судді: