Постанова
Іменем України
 
19 травня 2021 року
м. Київ
 
справа №234/3341/15-ц
провадження №61-256св21  
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Ткачука О. С.,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_5 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину квартири; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_5 , за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення  Краматорського міського суду Донецької області від 24 лютого 2020 року у складі судді Демидова В. К. та постанову Донецького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Корчистої О. І., Канурної О. Д., Тимченко О. О.
 
учасники справи:
позивач - відповідач за зустрічним позовом -   ОСОБА_6 ,
 
відповідач - позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 , 
відповідачі за зустрічним позовом: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_5 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА
 
Короткий зміст позовних вимог
1.   У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до 
ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_5 , з позовом, у якому просила  визнати спільною сумісною власністю її та ОСОБА_2 квартиру 
АДРЕСА_1 , та визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаної квартири.
2.   Позовна заява мотивована тим, що з 03 червня 1995 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого вони мають двох дітей. 
3.   У період шлюбу за сумісні кошти ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу було оформлено на ім`я ОСОБА_2 та посвідчено нотаріально.
4.   Влітку 2014 року вони з ОСОБА_2 припинили сімейні відносини.
Посилаючись на вказані обставини, просила позов задовольнити.
5.   У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до 
ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_5 , з зустрічним позовом, у якому просив визнати нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 31 січня 2008 року між ним та ОСОБА_4 , удаваним, визнати даний договір купівлі-продажу квартири - договором дарування квартири відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав трикімнатну квартиру загальною площею 59,4 кв. м, жилою площею 41,3 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 безоплатно у подарунок у власність ОСОБА_2 .
6.   Зустрічна позовна заява мотивована тим, що за час шлюбу з ОСОБА_1 , у січні 2008 року ним була придбана квартира АДРЕСА_1 .
7.   Придбання цієї квартири було оформлено нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 31 січня 2008 року, укладеному між ним та його батьком ОСОБА_4 . 
8.   Указував, що фактично він не укладав з батьком договір купівлі-продажу вказаної квартири, під час підписання цього договору гроші не передавав, вказана квартира була передана йому батьком у власність за його бажанням безоплатно. Наміру продати вказану квартиру у батька не було, а договір купівлі-продажу квартири уклали, оскільки це було дешевше ніж оформити договір дарування.
9.   Посилаючись на наведені обставини, просив зустрічний позов задовольнити.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
10.   Справа розглядалась судами неодноразово.
11.   Останнім рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 24 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та 
ОСОБА_1 квартиру 
АДРЕСА_1 . Визнано за 
ОСОБА_1 право власності на Ѕ  частину квартири АДРЕСА_1 .
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
12.   Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 мотивоване тим, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, відповідачем ОСОБА_2 належних та допустимих доказів на спростування того, що спірна квартира не є спільним майном подружжя, не надано.
13.   Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири удаваним, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 пропустив строк, передбачений статтею 257 ЦК України, для звернення до суду за захистом свого порушеного права, що є відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України підставою для відмови в позові.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
14.   Постановою Донецького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 24 лютого 2020 року скасовано, у задоволенні позову  ОСОБА_2 відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
15.   Постанова апеляційного суду мотивована тим, що встановивши, що спірна квартира набута за час шлюбу і презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, відповідачем не спростована, суд першої інстанції зробив правильний висновок про визнання спірну квартиру спільною сумісною власністю.
16.   Водночас, суд апеляційної інстанції вказав, що відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.
17.   Оскільки ОСОБА_4 не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили недійсність оспорюваного договору купівлі-продажу і  свідчить про намір сторін вчинити інший правочин, ніж той, який ними фактично вчинений, а дії ОСОБА_2 та визнання його батьком ОСОБА_4 позовних вимог про визнання спірного договору купівлі-продажу удаваним, суперечать їхній попередній поведінці, то відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
18.   У касаційній скарзі, поданій у грудні 2020 року,  ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
19.   Касаційна скарга мотивована тим, що при вирішення спору апеляційним судом застосовано норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного  Верховним Судом постанові від 25 березня 2020 року у справі 
№ 307/624/17 (провадження № 61-2390св20). 
20.   Суди попередніх інстанцій в порушення частини першої статті 82 ЦПК України не звернули уваги на те, що відповідачем ОСОБА_4 було визнано обставини, якими обґрунтовано зустрічний позов щодо переоформлення спірної квартири, внаслідок чого не застосували відповідні правові наслідки такого визнання обставин та дійшли до помилкового висновку про недоведеність позову.
21.   Суд не застосував до спірних правовідносин норми 235 ЦК України, які підлягали до застосування.
22.   Крім того, заявник зазначає про порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки судами належним чином не досліджено зібрані у справі докази.
 
Доводи інших учасників справи
 
23.   У відзивах ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підтримали доводи касаційної скарги, просили касаційну скаргу задовольнити, оскаржені судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. 
24.   Інші учасники справи отримали копію ухвали про відкриття касаційного провадження та копію касаційної скарги з доданими до неї додатками, однак відзиву щодо  вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
25.   Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.
26.   Ухвалою  Верховного Суду від 11 травня 2021 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
27.   З 03 червня 1995 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
28.   Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 09 червня 2015 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.
29.   08 квітня 2016 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , де після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 було присвоєне прізвище - « ОСОБА_1 ».
30.   Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 31 січня 2008 року власником квартири 
АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .
31.    ОСОБА_1 надала згоду на купівлю її чоловіком ОСОБА_2 на його ім`я, за ціну та на умовах за його розсудом та на їх спільні кошти вказану квартиру, про що надала відповідну заяву, яку було нотаріально посвідчено 31 січня 2008 року.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
 
Позиція Верховного Суду
32.   Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
33.   Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
34.   Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
35.   Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
36.   Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
37.   Одним з елементів права на справедливий судовий розгляд є право на розгляд справи незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону.
38.   Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukrain, 33949/02 § 49). До порушення останнього призводить ситуація, коли після повернення справи на новий розгляд вона розглядається попереднім складом суду або суддею, чиє рішення було скасовано (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Де Хаан проти Нідерландів» (De Haan v the Netherlands, 22839/93, § 51, ECHR 1997-IV).
39.   Згідно із частиною третьою статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.
40.   Тлумачення частини третьої статті 37 ЦПК України свідчить про те, що у ній закріплена заборона участі судді у новому розгляді тільки після скасування попереднього судового рішення (ухвали чи рішення), прийнятого ним же по суті спору. Визначальним юридичним фактом, що унеможливлює повторну участь судді у новому розгляді справи, є скасування попереднього рішення або ухвали.
41.   Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц (провадження № 14-399цс18) та у постановах Верховного Суду 
від 22 січня 2019 року у справі № 456/4731/14 (провадження 
№ 61-6592св18), 02 листопада 2020 року у справі № 2-942/10 (провадження № 61-7281св20).
42.   Відповідно до частини третьої статті 34 ЦПК України перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції здійснюється колегією суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів.  
43.   Згідно з частиною другою статті 36 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
44.   З матеріалів справи слідує, що справа неодноразово була предметом апеляційного та касаційного перегляду.
45.   Так, ухвалою апеляційного суду Донецької області від 10 листопада 
2015 року, у складі: головуючого - Канурної О. Д., суддів: Гапонова А. В., Никифоряк Л. П., залишено без змін рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 липня 2015 року, яким позов  
ОСОБА_3 задоволено, зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення (а. с. 98-101 т. 2).
46.   Ухвалою  Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 березня 2016 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 10 листопада 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції 
(а. с.  156-159 т.2).
47.   Після перегляду рішення суду першої інстанції рішенням апеляційного суду Донецької області від 05 жовтня 2017 року змінено рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 травня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено та відмовлено 
ОСОБА_1 в задоволенні зустрічного позову. Виключено із мотивувальної та резолютивної частин рішення посилання на поновлення строку позовної давності для звернення до суду ( а. с. 227-235 т. 3). 
48.   При повторному касаційному перегляді постановою Верховного Суду від 22 травня 2019 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 травня 2017 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 05 жовтня 2017 скасовано. У частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні вимог. У частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а. с. 81-91 т. 4).
49.   Зустрічний позов судом першої інстанції переглянуто по суті, про що 24 лютого 2020 року ухвалено судове рішення.
50.   За апеляційною скаргою ОСОБА_2 апеляційним судом 01 грудня 2020 року переглянуто справу по суті та у складі колегії: головуючого судді Корчистої О. І., суддів:  Канурної О. Д., Тимченко О. О., прийнято постанову, яка є предметом даного касаційного перегляду.
51.   Оскільки суддя Канурна О. Д. раніше брала участь у вирішенні справи по суті спору  у апеляційному суді Донецької області (ухвала апеляційного суду Донецької області від 10 листопада 2015 року, яка була скасована ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 березня 2016 року), вона не може брати участь у новому розгляді цієї справи після скасування ухвали суду апеляційної інстанції та підлягає відводу (самовідводу) відповідно до частини другої статті 36 ЦПК України.
52.   За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2  на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 24 лютого 2020 року було розглянуто в суді апеляційної інстанції неповноважним складом суду.
 
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
53.   Відповідно до пункту 1 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.
54.   За таких обставин Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для обов`язкового скасування постанови апеляційного суду, оскільки судом апеляційної інстанції не враховано вимог пункту 2 частини першої статті 36 ЦПК України, що є підставою відповідно до пункту 1 частини першої статті 411 ЦПК України для обов`язкового скасування постанови Донецького апеляційного суду.
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ :
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
2. Постанову Донецького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року скасувати.
3.Справу  передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                             В. С. Висоцька
 
Судді                                                                                       А. І. Грушицький
 
                                                                                                         І. В. Литвиненко
 
                                                                                                         Є. В. Петров
 
                                                                                                         О. С. Ткачук