ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 травня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 923/700/20	
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:
Головуючого судді: Головея В.М.
Суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Лінник І.А., 
за участю представників сторін: 
від позивача за первісним позовом – не з`явився, 
від відповідача за первісним позовом  -  Семенова Н.В., Лодига М.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Семенової Наталі Володимирівни
на рішення Господарського суду Херсонської області від 25.02.2021 (суддя Ярошенко В.П.)
за позовом Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль»
до Фізичної особи-підприємця Семенової Наталі Володимирівни
про стягнення заборгованості в розмірі 13 482,31 грн.
та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Семенової Наталі Володимирівни
до Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль»
про визнання факту розірвання договору про надання послуг з центрального опалення, -

ВСТАНОВИЛА: 

В листопаді 2020 року АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» (далі – АТ «Херсонська ТЕЦ») звернулось до Господарського суду Херсонської  області із позовом до ФОП Семенової Н. В. про стягнення основного боргу в розмірі 13  228,26 грн., пені  225,12 грн. та 3% річних – 28,93 грн.
Позов обґрунтований тим, що на виконання умов договору про надання послуг централізованого опалення, позивач за період з листопада 2019 по березень 2020 року надав відповідачу відповідні послуги, однак остання за надані послуги з позивачем не розрахувалась, у зв`язку з чим, у ФОП Семенової Н. В.  утворився борг, на суму якого позивач нарахував пеню, 3% річних та з відповідним позовом звернувся до суду. 
У вересні 2020 року ФОП Семенова Н. В.  звернулась до господарського суду із зустрічним позовом до АТ «Херсонська ТЕЦ» про визнання факту розірвання з 13.03.2020 року договору про надання послуг з центрального опалення за №515 від 13.05.2014.
Зустрічний позов обґрунтований тим, що 07.07.2015 ФОП Семенова Н. В.  відмовилась від користування послугами АТ «Херсонська ТЕЦ», про що його письмово повідомила. 29.09.2015 ФОП Семенова Н. В. відключила своє приміщення від стояків центрального опалення. Оскільки на день відключення порядок відключення приміщень багатоповерхових будинках від центрального опалення не був розроблений, вона була позбавлена права на відмову від відносин з АТ «Херсонська ТЕЦ» та була вимушена виконувати рішення судів про сплату послуг Товариства, якими фактично не користувалась.
Крім цього, ФОП у зустрічному позові зазначає, що у 2020 році вона отримала дозвіл на відключення квартири від стояків центрального опалення будинку, у зв`язку з чим направила на адресу Товариства лист про розірвання договору з 13.03.2020 року, який було залишено без розгляду по суті. На думку ФОП, лист-відповідь АТ від 18.05.2020 не містив чіткої згоди або незгоди щодо розірвання договору, натомість Товариство запропонувало ФОП отримати технічні умови на відключення у Херсонської ТЕЦ. 
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 25.02.2021 первісний позов задоволено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.
Задовольняючи первісний позов, суд дійшов висновку, що відповідач свої зобов`язання за договором надання послуг належним чином не виконав. 
Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції встановив, що в супереч вимогам ч. 1 ст. 651 ЦК України, ФОП самовільно, односторонньо від`єдналась від системи теплопостачання. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ФОП Семенова Н.В. звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, винести нове, яким відмовити у задоволення первісного позову та задовольнити зустрічний.  
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом порушено принцип дизпозитивності господарського судочинства та принцип змагальності сторін, оскільки приймаючи рішення у даній справі, суд прийняв до уваги доказ (додаткова угода №1 від 26.10.2014), який не був доданий Товариством до позовної заяви при надані позову до суду та не був надісланий на адресу ФОП. При цьому додаткові докази були дописані у перелік документів рукою в печатний текст. ФОП вважає, що суд першої інстанції поставив права позивача за первісним позовом вище прав відповідача, невілювавши для позивача наслідки невиконання  ним своїх процесуальних обов`язків. 
Апелянт зазначає, що відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, господарський суд не взяв до уваги, що обставини в рішення господарського суду у справі №923/863/16 встановлювались на 2016 рік, коли порядок відключення від системи теплопостачання окремих приміщень не був врегульований. 
На думку скаржника, відключення приміщення ФОП від системи централізованого опалення станом на 13.03.2020 виконано на основі п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Порядку №169. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив. 
Представник АТ «Херсонська ТЕЦ»  в судове засідання 26.05.2021 не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 
Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Отже, неявка представника позивача не перешкоджає розгляду скарги, оскільки апеляційним судом явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.
В судовому засіданні 26.05.2021 відповідач та його представник надали пояснення, в яких підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити останню, а рішення суду першої інстанції скасувати. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення відповідача та його представника, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не обґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Щодо первісного позову. 
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, на підставі рішення господарського суду Херсонської області від 13.05.2014 року у справі №923/293/14 було укладено з 04.10.2013 у письмовій формі договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №515 між ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» (виконавець) та ФОП Семеновою Н.В. (споживач).
Пунктом 2 Договору встановлено, що суб`єктом користування послугами є власник приміщення за адресою: м. Херсон, проспект Ушакова, 79, кв. 39.
Згідно із пунктом 8 Договору сторони узгодили, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Відповідно до п.15 Договору Споживач, зокрема, зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки, у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати в безспірному порядку, крім суми основної заборгованості, штрафні санкції, інфляційні втрати та 3% річних, згідно з п.12 цього Договору.
Цей договір укладається на строк до 31.12.2014 і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду (п. 30 Договору).
На виконання умов договору позивач, у період з листопада 2019 року по березень 2020 року включно, надав відповідачу послуги з централізованого опалення, що підтверджується довідками про наявність опалення у абонентів Херсонської ТЕЦ (а.с. 30-39), в тому числі у приміщенні відповідача за період листопада 2019 року по березень 2020 року на загальну суму 13 228,26 грн.
АТ «Херсонська ТЕЦ»  направило на адресу ФОП супровідними листами, рахунки за спожиту теплову енергію за період з листопада 2019 по березень 2020 року (а.с. 41-64). 
ФОП Семенова Н.В. вказані рахунки не оплатила.
Відповідно до ч.1 ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води наразі є чинним, в отже його умови повинні виконуватись сторонами у повному обсязі у відповідності до приписів ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України.
За таких обставин, позовні вимоги АТ «Херсонська ТЕЦ» про стягнення основної заборгованості за Договором за період часу з листопада 2019 року по березень 2020 року у сумі 13  482,31 грн. є обґрунтованими та суд першої інстанції правомірно задовольнив первісний позов в цій частині, оскільки розрахунок основного боргу, відповідає затвердженим тарифам та наявним у справі доказам.
Стосовно позовних вимог про стягнення пені та 3% річних за період з 23.12.2019 по 11.03.2020, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Пунктом 12 Договору сторони узгодили, що за несвоєчасне внесення плати із Споживача стягується в безспірному порядку, крім суми основної заборгованості, пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочки терміну сплати, сума інфляційних втрат за весь час прострочення, та три відсотки річних від простроченої суми заборгованості.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судова колегія перевірила розрахунки позивача 3% річних та суми пені та встановила, що останні зроблені арифметично та методологічно вірно, оскільки при перерахунку судовою колегією, суми співпали. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову в частині стягнення 3% річних в розмірі 28,93 грн. та 225,12 грн. пені. 
Стосовно зустрічного позову, судова колегія зазначає наступне. 
Предметом зустрічного позову є визнання факту розірвання з 13.03.2020  договору про надання послуг з центрального опалення за №515 від 04.10.2013, укладеного між ПАТ «Херсонська ТЕЦ» та ФОП Семеновою Н. В..
Підставою звернення із зустрічним позовом є те, що ФОП Семенова Н.В. фактично, ще з 29.09.2015 здійснила відключення приміщення №39, до якого постачалась теплова енергія за Договором від 04.10.2013 від стояків центрального опалення будинку №79 по проспекту Ушакова у місті Херсоні. У 2020 році вона отримала дозвіл на відключення квартири від стояків центрального опалення будинку, у зв`язку з чим направила на адресу АТ «Херсонська ТЕЦ» лист про розірвання договору з 13.03.2020 року.
Суд першої інстанції при розгляді справи, розглянув зустрічний позов по суті та відмовив в його задоволенні, у зв`язку з тим, що  в супереч вимогам ч. 1 ст. 651 ЦК України, ФОП Семенова Н.В. самовільно, односторонньо від`єдналась від системи теплопостачання.
Судова колегія вважає, господарський суд помилково відмовив в задоволенні зустрічного позову по суті. При цьому, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що зустрічний позов не підлягає задоволенню, у зв`язку з цим, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, однак за мотивами зазначеними у постанові, враховуючи наступне. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи – підприємці.
Крім того, відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Зазначеними правовими нормами не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання факту розірвання договору з конкретної, минулої дати. 
За таких обставин, вимога ФОП Семенової Н.В. про визнання договору розірваним з конкретної дати за своєю суттю є вимогою встановлення юридичного факту, який може встановлюватись судом лише під час вирішення спору про право (цивільна юрисдикція), а тому вимоги зустрічного позивача не можуть виступати самостійним предметом спору і відповідно способом захисту.
Крім цього, судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що суд прийняв до уваги доказ (додаткова угода №1 від 26.10.2014), який не був доданий Товариством до позовної заяви при надані позову до суду та не був надісланий на адресу ФОП Семенової Н.В., оскільки вказане не свідчить про те, що  суд першої інстанції поставив права позивача за первісним позовом вище прав відповідача. Також, такі дії позивача не спростовують існування у ФОП Семенової Н.В. заборгованості за фактично спожиті послуги за період з листопада 2019 по березень 2020 року. 
Отже, наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 ГПК України, 
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Херсонської області від 25.02.2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом строку, який обчислюються відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 28.05.2021.

Головуючий суддя:                                                            Головей В.М.

Судді:                                                                                Разюк Г.П.

                                                                                                    Савицький Я.Ф.