ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/119/21 Справа № 204/7984/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
при секретарі         -        Кравченко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , 
на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2020 року
по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворовець» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:
В листопаді 2019 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворовець» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 до  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_1 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворовець» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування матеріальних збитків 10 740,29 грн. (десять тисяч сімсот сорок гривень, 29 копійок) та в рахунок відшкодування моральної шкоди 500,00 грн. (п`ятсот гривень, 00 копійок).
Стягнуто з ОСОБА_4 (РНОКПП – НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування матеріальних збитків 10 740,29 грн. (десять тисяч сімсот сорок гривень, 29 копійок) та в рахунок відшкодування моральної шкоди 500,00 грн. (п`ятсот гривень, 00 копійок).
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП – НОМЕР_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування матеріальних збитків 32 220,86 грн. (тридцять дві тисячі двісті двадцять гривень, 86 копійок) та в рахунок відшкодування моральної шкоди 500,00 грн. (п`ятсот гривень, 00 копійок).
Стягнуто з ОСОБА_4 (РНОКПП – НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП – НОМЕР_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування матеріальних збитків 32 220,85 грн. (тридцять дві тисячі двісті двадцять гривень, 85 копійок) та в рахунок відшкодування моральної шкоди 500,00 грн. (п`ятсот гривень, 00 копійок).
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 813,81 грн. (вісімсот тринадцять гривень, 81 копійка) та в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи 4 500,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот гривень, 00 копійок).
Стягнуто з ОСОБА_4 (РНОКПП – НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 813,81 грн. (вісімсот тринадцять гривень, 81 копійка) та в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи 4 500,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот гривень, 00 копійок).
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2020 року та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити повністю.
У відзиві ОСОБА_3 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2020 року просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2020 року залишити без змін.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є доведеними та з відповідачів на користь позивачів підлягає стягненню матеріальна та моральна шкода спричинена внаслідок пошкодження їхнього майна. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та неповнолітньому ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 111,5 кв.м., житловою площею 73,8 кв.м., яка складається з: 1 – коридор, 2 – комора, 3 – житлова, 4 – туалет, 5 – комора, 6 – житлова, 7 – житлова, 8 – комора, 9 – ванна, 10 – комора, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №187919584 від 07 листопада 2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 959515612101 (а.с. 13-14 т.1). 
При цьому, ОСОБА_2 належить ј частина вказаної квартири, а неповнолітньому позивачу ОСОБА_3 – ѕ частин вказаної квартири.
ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітнього позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим повторно 14 липня 2016 року Жовтневим районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 481 (а.с. 12 т.1).
На поверсі нижче, безпосередньо під квартирою позивачів, в будинку АДРЕСА_4 , яка на праві спільної часткової власності належить відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_1 по Ѕ частині кожному, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 153625885 від 23 січня 2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1422112312101 (а.с. 15-16 т.1).
Сторонами визнавався той факт, що квартира позивачів розташована на четвертому поверсі будинку АДРЕСА_5 , а квартира відповідачів на третьому поверсі будинку АДРЕСА_5 . Судом першої інстанції також встановлено, що у квартирі АДРЕСА_3 позивачі не проживають, в ній мешкає ОСОБА_5 з його сім`єю.
З грудня 2018 року у квартирі відповідачів АДРЕСА_6 було розпочато ремонт.
Як вбачається з матеріалів справи, в квартирі АДРЕСА_6 в ході проведення ремонтних робіт було здійснено демонтаж всіх міжкімнатних перегородок (а.с. 72-78, 216-218 т.1).
У січні 2019 року у квартирі позивачів АДРЕСА_3 почали з`являтись пошкодження на стінах та підлозі.
У пункті 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207, визначено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого наведена у додатку № 4 до вказаних Правил.
Згідно Акту обстеження приміщення від 22 січня 2019 року (а.с. 18 т.1), складеного комісією у складі виконавчого директора ОСББ «Суворовець» - ОСОБА_6 , власника квартири АДРЕСА_7 - ОСОБА_7 , мешканця квартири АДРЕСА_8 - ОСОБА_5 , інженера-будівельника – ОСОБА_8 , в присутності представника власника приміщення квартири АДРЕСА_8 – ОСОБА_9 та виконавця робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_9 , вбачається, що було проведено візуальне обстеження квартири АДРЕСА_3 та квартири АДРЕСА_6 , під час якого було виявлено наявність чисельних пошкоджень (тріщин) на внутрішніх стінах кількох кімнат в квартирі АДРЕСА_8 . В кімнаті № 3 (нумерація згідно плану квартири) – тріщини загальної довжини близько 2,1 м, в кімнаті № 6 – тріщини підвіконня розміром 0,2 м, в кімнаті № 7 – тріщини в лівому куті біля вікна розміром близько 2,7 м та в правому куті розміром близько 1 м, в кімнаті № 10 - тріщини над дверима та стінах загальним розміром близько 4 м (план квартири та фото пошкоджень додаються). В квартирі АДРЕСА_9 виявлено проведення капітальної реконструкції та ремонтно-технологічних робіт із застосуванням перфоратора, демонтовані всі внутрішні перегородки (фото додаються). Причиною вищеописаних виявлених пошкоджень в квартирі АДРЕСА_8 , на думку комісії, могли стати вібрація під час проведення ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_9 та зміна стану конструкцій в квартирі АДРЕСА_9 . У вказаному акті зазначено, що ОСОБА_9 з даним актом ознайомлений, а власник квартири АДРЕСА_9 – ОСОБА_1 відмовився.
30 січня 2019 року ОСОБА_9 як представник власника квартири АДРЕСА_3 звернувся до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради (а.с. 23 т.1), а також до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з заявами щодо перевірки законності реконструкції квартири АДРЕСА_6 та щодо наявності чисельних пошкоджень (тріщин) на внутрішніх стінах кількох кімнат у квартирі АДРЕСА_3 .
31 січня 2019 року комісією у складі виконавчого директора ОСББ «Суворовець» - ОСОБА_6 , власника квартири АДРЕСА_7 - ОСОБА_7 , мешканця квартири АДРЕСА_8 - ОСОБА_5 , інженера-будівельника – ОСОБА_8 , в присутності представника власника приміщення квартири АДРЕСА_8 – ОСОБА_9 , після проведення та візуального обстеження квартири АДРЕСА_3 було складено Акт повторного обстеження приміщення (а.с. 20 т.1), згідно якого під час обстеження виявлено: в кімнаті № 3 – на підлозі з паркетним покриттям тріщини загальною довжиною кілька метрів (фото додаються). Причиною виявлених пошкоджень, на думку комісії, є проведення ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_6 , внаслідок яких було змінено стан конструкцій в квартирі АДРЕСА_9 .
З листа Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області № Н-14/01-27 від 06 лютого 2019 року вбачається, що 01 лютого 2019 року було проведено виїзне засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Чечелівської районної у місті Дніпрі ради із залученням необхідних служб та фахівців, проведено візуальне обстеження стану житлової квартири АДРЕСА_3 . В ході роботи з`ясовано, що в результаті проведення ремонтно-технічних робіт та знесення внутрішніх перегородок у квартирі АДРЕСА_9 , яка знаходиться на третьому поверсі, з`явилися чисельні пошкодження (тріщини) на внутрішніх стінах кількох кімнат у квартирі АДРЕСА_8 (а.с. 25 т.1).
Отже, чисельні пошкодження (тріщини) на внутрішніх стінах кімнат у квартирі АДРЕСА_3 з`явились в результаті проведення ремонтно-технічних робіт та знесення внутрішніх перегородок у квартирі АДРЕСА_6 .
За результатами обстеження Районною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Чечелівської районної в місті Дніпрі ради 01 лютого 2019 року було складено протокол № 2 та з метою недопущення надзвичайної ситуації (небезпечної події) пов`язаної з руйнуванням будівлі, вирішено доручити голові ОСББ ( АДРЕСА_5 ) ОСОБА_6 : встановити контрольні маяки на тріщини внутрішніх перегородних стін в квартирі АДРЕСА_8 ; цілодобово проводити моніторинг стану встановлених контрольних маяків; завести журнал спостереження за станом контрольних маяків, результати спостережень заносити в журнал; про випадки появи нових тріщин або збільшення ширини розкриття вже існуючих тріщин негайно телефонувати за тел. 101; замовити інструментальне обстеження пошкоджень стінних перегородок у квартирі АДРЕСА_8 за зазначеною адресою у організації яка має на це ліцензію; за результатами проведеної роботи інформувати виконавчий комітет Чечелівської районної у місті ради (а.с. 24 т.1).
Згідно висновку будівельно-технічної експертизи №6 проведеної у квартирі АДРЕСА_3 вбачається, що у приміщеннях літ. № 3, літ. № 6, літ. № 7, літ. № 1 та літ. № 10 квартири АДРЕСА_3 є наявні пошкодження у вигляді тріщин на самонесучій зовнішній стіні у приміщенні № 3, тріщин по перегородках між приміщеннями № 3 та № 6, № 6 та № 1, № 6 та № 7 (тобто в тих перегородках приміщень об`єкту дослідження, під якими були прибрані аналогічні перегородки в квартирі АДРЕСА_9 ) тріщин на міжквартирній перегородці у приміщенні № 7, тріщини по штукатурці стін у приміщенні № 10, стелі у приміщенні № 6 та у приміщеннях № НОМЕР_6 , № 6, № 7. Вищезазначені пошкодження у приміщеннях квартири АДРЕСА_3 пов`язані з фізичним зносом та будівельними роботами з прибирання перегородок, які проводилися в квартирі АДРЕСА_9 . Пошкодження у квартирі АДРЕСА_3 є наслідком виконання будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_6 , яка розташована під квартирою АДРЕСА_8 (вібрації та/або інших чинників, які виникають в процесі проведення наведених робіт) та фізичного зносу оздоблення у квартирі АДРЕСА_8 , який відбувся після проведення останнього ремонту до часу проведення будівельних робот у квартирі АДРЕСА_9 . Ринкова вартість відновлювальних ремонтних робіт з усунення пошкоджень у квартирі АДРЕСА_3 виконана згідно з складеним дефектним актом і розрахунком за допомогою комплексу АВК-5 складає 85 922,28 грн. з ПДВ (а.с. 30-51 т.1).
При цьому, судовий експерт ОСОБА_10 не був допущений у квартиру АДРЕСА_6 для уточнення питання, яким чином пов`язане виконання будівельних робіт з прибирання всіх цегляних перегородок та підвісної стелі з пошкодженнями в перегородках та підлозі у квартирі АДРЕСА_8 , яка розташована над квартирою АДРЕСА_9 , квартира була закрита, на дзвінки та стуки в двері квартири ніхто не відповів, тобто проведення огляду квартири АДРЕСА_9 не виявилось можливим, що підтверджується Актом про недопуск на огляд квартири від 12 липня 2019 року, складеним судовим експертом Рибкіним В.П. у присутності ОСОБА_9 та консьєржки ОСОБА_11 (а.с. 100 т.1).
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.
Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ч. 5 ст. 319 ЦКУ).
Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
У статті 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Отже, крім права власності, існує і так званий тягар власника, який полягає у необхідності підтримувати своє майно в справному стані, не завдавати шкоди правам та свободам інших громадян.
До обов`язків власників квартир, наймачів та орендарів належать: використання приміщень житлових будинків за призначенням, забезпечення збереження житлових і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримання правил пожежної безпеки, вжиття заходів по усуненню несправностей у квартирі власними силами або силами підприємств з обслуговування житла.
Як встановлено судом першої інстанції, ремонтні роботи у квартирі АДРЕСА_6 проводились з використанням електротехніки, що підтверджується: наявними в матеріалах справи фотознімками, на яких зображена наявність електротехніки у квартирі відповідачів (а.с. 76, 77 т.1); показаннями свідка ОСОБА_9 , який зазначив, що бачив у квартирі відповідачів перфоратор, коли заходив у їх квартиру; показаннями свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що ремонтні роботи у квартирі відповідачів супроводжувались дуже сильними вібраціями та сильним шумом.
А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пошкодження на стінах та підлозі у квартирі позивачів АДРЕСА_3 виникли внаслідок здійснення відповідачами у квартирі АДРЕСА_6 ремонтних робіт з використанням електротехніки, яка створювала значні вібрації та шум.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, з наступними змінами та доповненнями, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
Під час вирішення спору про відшкодування майнової шкоди в даному випадку суду необхідно з`ясувати: що стало причиною завдання шкоди, хто в цьому винен, тобто в результаті чиїх дій (бездіяльності) це сталося, причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) та спричиненою шкодою, розмір збитків.
Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, як вже було встановлено під час розгляду даної цивільної справи, пошкодження у квартирі позивачів відбулось внаслідок здійснення у квартирі відповідачів ремонтних робіт з прибирання міжкімнатних перегородок з використанням електротехніки, що супроводжувалось сильними вібраціями. 
А тому, у появі пошкоджень в квартирі позивачів та спричиненні їм матеріальних збитків наявна вина відповідачів та наявний безпосередній причинний зв`язок між проведенням ремонтних робіт з прибирання міжкімнатних перегородок з використанням електротехніки, яка створювала великі вібрації, та наслідками у вигляді пошкоджень в квартирі позивачів.
Тобто, будівельні роботи, які проводилися відповідачем у своїй квартирі, з прибирання міжкімнатних перегородок, способи такого прибирання з використанням електротехніки яка створювала значний шум та вібрації, час виникнення та характер пошкоджень у квартирі позивачів та сусідній квартирі є наслідком ремонтних робіт у квартирі відповідачів.
У статті 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Аналізуючи обставини справи, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що позивачі мають право на відшкодування відповідачами завданої ними матеріальної шкоди для відновлення своїх прав.
Отже, оскільки ОСОБА_2 є власником ј частини квартири АДРЕСА_3 , а позивач ОСОБА_3 є власником ѕ частин вказаної квартири, тому сума відшкодування матеріальних збитків розподіляється пропорційно розміру їх часток у праві власності на дану квартиру та складає на користь ОСОБА_2 у розмірі 21 480,57 грн., а на користь ОСОБА_3 – 64 441,71 грн. 
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивачів вартості реставрації консолі на суму 7 133,00 грн., то суд першої інстанції вірно визначився, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки матеріали справи не містять жодних переконливих доказів того, що консоль у квартирі позивачів відірвалась від стіни та зазнала механічних пошкоджень саме у зв`язку з проведенням ремонтних робіт у квартирі відповідачів. 
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивачів моральної шкоди, необхідно зазначити наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Стаття 23 ЦК України передбачає можливість відшкодування моральної шкоди завданої особі внаслідок пошкодження її майна, тобто майна власником якого є ця особа.
Як було встановлено судом першої інстанції, з вини ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було пошкоджено майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме пошкоджено стіни та підлогу у квартирі АДРЕСА_3 , яка на праві спільної часткової власності належить позивачам.
А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачі як власники пошкодженого майна мають право на відшкодування завданої їм моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку із пошкодженнями в їх квартирі.
Доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам зазначеним у відзиві на позов, яким суд першої інстанції надав належну оцінку. Висновки районного суду є достатньо аргументованими, а тому апеляційний суд вважає, що повторно відповідати на ті самі аргументи скаржника необхідності немає. 
Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича 

М.Ю.Петешенкова